16 P. A. ØYEN. [No. 5. 



Dette ra-billede fra Vallø er imidlertid kun et billede i for- 

 mindsket maalestok af, hvad der møder, idet man videre mod 

 nordvest fra Kjellollen nærmer sig 



Auli station 



gjennem det vide landskab, som snart er mere fladt udformet 

 af havskvulpet og snart viser mere oprindelige træk med svagt 

 stigende relieflinjer, der vidner om den fluvioglaciale virksomhed; 

 paa sine steder har man ogsaa mere undulerende terræn, der 

 viser det tidligere, umiddelbare verk af bræernes arbeide. Det 

 er den jevnt og langsomt affaldende udside af det egentlige 

 Jarlsberg-ra, man her passerer. 



Lige i nærheden af Auli station har man rig anledning til 

 at studere den egentlige karakter af dette ra, der her saavel i 

 stratigrafisk bygning som topografisk udbredelse viser en sub- 

 marin endemorænes egenskaber. Særlig lægger man merke til 

 grusets udseende og moræneryggenes ofte meget uregelmæssige 

 forgrening. Hovedveien følger her endemorænen, og man gjen- 

 finder her lige i sydvest endog navnet R a paa flere steder som 

 gaardnavn. Medens man fra Sem station ser udover en lav 

 vid flade mod øst, nærmest et marint udfyldningsterræn, følger 

 man den bugtede moræneryg saavel mod nordøst forbi Bark- 

 aaker station som mod sydvest forbi Stokke station. 



Lige i sydøst for Auli station, 8,2 ni. o. h., fandtes en skjæ- 

 ring i graablaa, sterkt sandet og temmelig grov ler, der efter 

 sin hele forekomstmaade vistnok maa betragtes som en slam- 

 facies af den glaciale rækkefølge paa stedet. I den henimod 

 et par meter dybe skjæring stod i den nedre del det stenede 

 ler, der indesluttede en zone af omtrent en decimeters tykkelse, 

 som vai- nogenlunde stenfri og dertil fossilførende med rester af 



Portlandia arctica, Gray 



Macoma calcaria, Chemn. 



Saxicava arctica, Lin. 

 samtlige af den for ra-afsætningens lerfacies karakteristiske 

 formtype. Øverst fulgte grus og sten. 



