24 P. A. øyen. [No. 5. 



Stachys silvatica, Lin. Skogsvinerod, en delfrugt. 



Nærmest under plantelaget indfandt sig saa igjen den blaa- 

 graa, lidt fint sandede ler med enkelte gulgraa og mere brnn- 

 agtige konkretioner. I det øverste, ganske tynde lag fandtes her 

 ende! skjælrester: 



Portlandia lenticula, Møll. forma typica, af længde 

 4,5 mm. 



Mytilus edulis, Lin. juvenil. 



Cyprina islandica, Lin. juvenil. 



Mya truncata, Lin., forma typica, juvenil. 



Dybere ned gaar saa den noget blaagraa ler over i fint. 

 seigt blaaler, hvori fandtes 



Area glacialis, Gray i den normale, typiske form af længde 

 12 mm. 



Macoma sp). Til denne turde efter den forangaaende ud- 

 vikling knytte sig en særlig interesse, da den viste sig at til- 

 høre en ganske liden form, som synes at staa noksaa nær den 

 lille fra Grorudvand beskrevne formtype. Saavel form som over- 

 fladestruktur tyder i den retning. Den kunde muligens være at 

 betragte som en midlere formtype mellem calcaria og torelli. 



I det dybere ler fandtes enkelte smukt isskurede stene, 

 hvoriblandt kan merkes sorte kalkboller, der bruser sterkt for 

 HC1. I brøndens bund førte det mere sandede materiale saa 

 meget vand, at det viste sig umuligt at komme dybere ned. 



Den stratigrafiske rækkefølge er saaledes tydelig nok. Med 

 den fra Arendal (Grorudvand og Fosnes) kjendte bundler kom- 

 mer vi altsaa op i et ganske tyndt skikt med en noget hetero- 

 gen fauna, der viser os, at afsætningen gjennem længere tid 

 maa have været meget liden i den langt indgaaende fjord. Og 

 de sparsomt opbevarede organiske rester fra dette lag viser os 

 karakteren af stedets bundfauna gjennem Portlandia-, Litto- 

 rina- og Pholas-niveauemes paa hinanden følgende tidsrum. 

 Under Mactra-niv eauets og Ibpes-niveauets tid har bugten, 

 især under den førstnævnte tid, været meget grund, og drivpro- 

 dukter fra land har da havt let for at bundfældes. Dette vises 



