8 BJuRN MAGNUSSON OL.SEN. [No. 6. 



punkt", „på det tidspunkt, hvortil vi nu er komne", åbenbart 

 henviser til slutningen af Sturlu saga, nærmere bestemt til dens 

 sidste begivenhed, nemlig Einarr t^orgilssons død i året 1185 1 . 

 Dette fremgår klart af fortsættelsen. Når nemlig l J orlåks saga 

 og Gprs., uden afbrydelse af sætningen, i umiddelbar apposition 

 til margar sqcjuv, betegnes som „her samtidige", med tilfojel- 

 sen- „indtil Gu6mundr blev viet til præst", er det klart, at denne 

 apposition ved tilføjelsen peger hen til Einars død, idet denne 

 og Guomunds præstevielse netop falder i det samme år. Det 

 er ikke meningen at sige, at ^orlåks saga og Gprs. er i n d - 

 byrdes samtidige indtil Gudmunds præstevielse. Dette vilde 

 være helt forkert. De følges nemlig ad meget længere, helt ned 

 til slutningen af det 12. århundrede. Men meningen er, at disse 

 to sagaer er „sam tidige" med Sturlu saga, indtil 

 Gu&mundr blev viet til præst 3 . Ved hér — maske 

 også ved underforståelse af hensynsformen Sturlu-SQgu ved 

 samtida — inddrages altså denne saga i de „samtidige" sagaers 

 kreds 4 . 



I Stprol.'s første sætning fremhæves altså følgende sagaer 

 som samtidige: 



1 Når jeg i Safn III s. 389 ud taler, at Sturlu saga ender med Sturlas 

 død, er dette ikke ganske nøjagtigt. På grund af den store rolle. Ein- 

 arr spiller i den første del af sagaen, er det kun naturligt, når den 

 ender med en kort notits om hans død. Sturla døde i året 1183. 



- Af denne tilføjelse fremgår, at det er Gprs., som menes med „saga 

 Gudmundar ins goda Arasonar", og ikke bispesagaen. 



3 Da jeg skrev min afhandling om Sturlunga, havde jeg allerede indset, 

 at dette måtte være meningen, og troede at burde foreslå en lempelig 

 rettelse for at få denne tanke klart udtrykt. Nu tror jeg, at en ret- 

 telse er ikke blot overflødig, men også misvisende. Ordene, som de 

 foreligger, giver, hvis de tolkes rigtig, den samme gode mening. Og 

 senere vil det blive indlysende, hvorfor Sturlu saga ikke udtrykkelig, 

 men kun antydningsvis, regnes blandt de „ samtidige" sagaer. 



4 Også på et senere sted i Sturl. fremhæves Sturlu sagas og Gprs.'s 

 „samtidighed", nemlig i en åbenbart fra kompilatorens hånd stam- 

 mende indskudssætning i uddragene af Gprs. (Sturl. 3 I s. 143 24 ). Men 

 her er det tidspunkt, indtil hvilket sagaerne følges ad, ikke bestemt 

 ved Einarr f>orgilssons død, som i Stprol., men ved Sturla ^or&arsons 

 (Hvamms-Sturlas) død. Vi vil i det følgende se, at kompilatoren i 

 Stprol. låner fra en ældre kilde. Derved bliver denne mærkelige af- 

 vigelse let forklarlig. 



