1910.] DEN SÅKALDTE STURLUNGA-PROLOG. 15 



at gengive denne nogenlunde fuldstændig, eller i de uddrag, der 

 findes i cod. Resenianus (AM. 399, 4°). Den plads, notitsen 

 indtager i Sturl., før end uddragene af Isis. begynder, adskilt 

 fra dem ved de mellemliggende uddrag fra Gprs. og Gdyr, taler 

 også for, at notitsen er tåget fra Isis. begyndelse. I samme 

 retning peger også fremfor alt notitsens indhold, som netop 

 passer b e d s t i en i n d 1 e d n i n g. Hvad var naturligere 

 end at Sturla, efter sin farbroder Snorri's eksempel, skrev en 

 indledning til sit historiske værk, og deri omtalte de sagaværker, 

 som tidligere havde behandlet det samme tidsrum? Og til disse 

 hører både Gprs. og Hrs. Alt taler således for, at kompilatoren 

 på dette sted i Stprol. har udskrevet Sturlas fortale til Isis., og 

 dette bekræftes yderligere ved det følgende, hvor der gives en 

 redegørelse for Sturlas kilder til Isis., som i følge sit indhold må 

 antages at gå tilbage til den samme fortale og næppe kan bero 

 på mundtlig meddelelse fra Sturla til kompilatoren. 



Herved får vi også nøglen til forståelsen af, hvorfor StproL 

 netop er indskudt på dette sted i Sturl., nemlig ved slutningen 

 af Sturlu saga, som isis. i følge sit indhold er en umiddelbar 

 fortsættelse af. Jeg har i min afhandling om Sturl. påvist 

 grunde, der taler for, at der har eksisteret en slags Sturlunga 

 før Sturlunga, tilvejebragt ved Sturla t^orSarson, som vor Sturl. 's 

 kompilator har udskrevet. Dette værk bestod af følgende be- 

 standdele, ordnede som følger: 



1. De slægtregistre, som i Sturl. -håndskrifterne står foran 

 Sturlu saga, 



2. Sturlu saga, 



3. Isis. 



Heraf var nr. 1 og nr. 3 Sturlas eget værk, nr. 2 derimod 

 af en ældre forfatter (Snorre?) 1 . Efter at kompilatoren fra denne 



1 Safn III s. 383-385 og 391-393. Trods Kr. Kålunds indvendinger 

 (Arb. f. n. oldk. og hist. 1902 s. 289) må jeg fastholde, at sagen for- 

 holder sig, som anført. Han er enig med mig i, at Isis., som den fore- 

 ligger i Sturl., er en umiddelhar fortsættelse af Sturlu saga, og ind- 

 rømmer, at forholdet må være, som af mig antaget, hvis man blot turde 

 være sikker på, at Isis. oprindelig har haft sin nuværende begyndelse. 



