16 BJORN MAGNUSSON OLSEN. [Nr. 6. 



sin kilde har optaget nr. 1 og nr. 2, befinder han sig på over- 

 gangen til nr. 3, d. v. s. Isis. Når vi nn netop her, i Sturl. 

 finder en slags prolog, når vi i denne finder dels en notits, som 

 udtrykkelig siges at være tåget fra Isis. og i følge sit indhold 

 og sin plads må henføres til dennes fortale, dels en redegørelse 

 for Isls.'s kilder, som med sikkerhed kan antages at være hentet 

 fra den samme fortale, kan vi ikke længere være i tvivl om, at 

 kompilatoren her har haft Isls.'s fortale liggende foran sig, samt 

 at denne har givet anledning til, at han netop på dette til Isls.'s 

 fortale svarende sted indskød Stprol. At han her, i hvert fald 

 til dels, kopierer Stnrlas værk, bekræftes ved den kendsgærning, 

 at han blandt de „samtidige" sagaer — bortset fra Isis. — 

 ikke omtaler andre end dem, som kan antages at have foreligget 

 Sturla under udarbejdelsen af Isis. 



Vi kommer nu til den omtvistede bemærkning i Stprol., af 

 hvilken man har ment at kunne slutte, at de fleste Islendinga 



Men han tror, at forbindelsen mellem de to sagaer er kunstig tilveje- 

 bragt af Sturl. 's kompilator ved omarbejdelse af Isls.'s begyndelse. Man 

 skulde nu tro, at den forndsatte omarbejdelse måtte have efterladt sig 

 nogen spor ved ujævnheder i fremstillingen eller lignende. Dette har 

 Kålund dog ikke påvist. Tværtimod er Isls.'s tilslutning til Sturl u saga 

 så glat og jævn, og overgangen så naturlig, at forbindelsen mellem 

 dem næppe kan skyldes en omarbejdende kompilator, men må antages 

 at stamme fra Isls.'s original forfatter. Både tildragelser og personer, 

 som kendes fra Sturlu saga, omtales som bekendte, ja nogle af perso- 

 nerne nævnes endog, den første gang de omtales, kun ved døbenavn 

 uden angivelse af fader (Safn III s. 392). Navnlig disse sidste tilfælde 

 vilde næppe være så hyppige, hvis teksten var tilvejebragt ved omar- 

 bejdelse af en oprindelig selvstændig Isis., hvor personerne da måtte 

 antages at have været betegnede ved deres fulde navn. At fadernav- 

 nene udelades, er så meget mere påfaldende, som de to sagaer i Sturl. 

 ikke støder sammen, men er adskilte fra hinanden ved de mellemlig- 

 gende lange uddrag af Gprs. og Gdyr., som har bortledet læserens op- 

 mærksomhed fra Sturlu saga, så at det, når dennes tråd tåges op igen, 

 ikke vilde have været overflødigt, eller i hvert fald ikke virket ste- 

 dende, om personerne havde været betegnede ved deres fulde navn. 

 Fra kompilatorens standpunkt var der under disse omstændigheder i 

 virkeligheden langt snarere grund til at tilføje fadernavne, hvis de 

 ikke stod i hans original, end til at udelade dem, hvis de stod der. 

 Overhovedet er alle disse mere antydende og henvisende end selv- 

 stændig berettende notitser kun forklarlige under forudsætning af, at 

 de to sagaer har stødt umiddelbart til hinanden i kompilatorens ori- 



