BJORN MAGNUSSON OLSEN. [No. 6. 



Men man må betænke, at ordene litt skrifadar tilsteder und- 

 tagelser. Sagen er, at Gdyr. og Hrs. nævnes som eksempler 

 på sagaer, som i tid overskred biskoppens død, men som dog 

 var ældre end Isis. — de hører for så vidt til det „lidet" (litt), 

 som før Sturla var skrevet om tiden efter 1201. 



Ved hjælp af Stprol. kan vi nu til en vis grad gøre os en 

 forestilling om Sturlas fortale til Isis. Som allerede bemærket, 

 har Sturla først optaget Sturlu saga som en slags indledning til 

 sit eget arbejde, Isis. På overgangen fra den første til den 

 sidste indskyder han en fortale, hvori han først i al korthed gør 

 rede for de ældre sagaværker, der havde behandlet det samme 

 tidsrum, som Sturlu saga og Isis. tilsammen spåender over, med 

 andre ord, for de med disse „sam tidige" sagaer. Som eksem- 

 pler nævner han først t^orlåks saga og Gprs., som bægge væ- 

 sentlig behandler tiden før 1201, og derpå Gdyr. og Hrs., som 

 bægge ender efter 1201, men som dog også, den første næsten 

 udelukkende, handler om tiden før dette år. At I°orlåks saga 

 medtages, kan betragtes som et af beviserne for, at kompila- 

 toren her har udskrevet Sturlas fortale. Det er fra Sturlunga- 

 samlingens standpunkt uforklarligt. idet sagaen ikke i mindste 



s. 232—236 og 293), men jeg har siden fået betænkeligheder. De to 

 af mig udpegede steder, som skulde vise forfatterens mangelfulde kend- 

 skab til fristatens gamle love, forekommer mig nu ikke mere afgørende. 

 I sætningen en férdnsdomar vdru nefndir (Sturl. 3 I s. 160 n ) be- 

 høver man ikke at tåge verbet nefna i den tekniske betydning, om 

 dommernes udnævnelse; det kan betyde „fastsætte", „bestemme", og 

 således opfatter Kr. Kålund det (Sturl. DO. I s. 147: „bestemt til at 

 afholdes"). Jfr. Fritzner" 2 under nefna 3 (og senere under nefna å). 

 Og når det hedder: férdnsdomsgogn skijldu fram komin, er sol var 

 i sudri (Sturl. 3 I s. 160 23 ), kan det opfattes i overensstemmelse med 

 stedet i Gråg. Kb. I, s 116 5 " 9 , hvor gogn betegner kvidmænd og vidner 

 in concreto, ikke deres udsagn. På det omhandlede sted ser man, at 

 Guiunundr den dyre hindrer nedsættelsen af eksekutionsdomstolen før 

 middag, hvorved selvfølgelig også kvidmænd og vidner forhindredes i 

 at møde for samme i rette tid (fram komin = mødt frem). Finnur 

 Jonsson, Lit.-hist. II s. 563, henfører sagaen til årene 1220 — 1230. 

 Dette er dog vistnok for tidligt. Selv om vi helt ser bort fra stedet i 

 Stprol., findes der i de bevarede lævninger af Isis. forskellige notitser, 

 der rober kendskab til Gdyr., som altså må være ældre end Isis. Men 

 derom mere senere. 



