30 



Ludvig Daae var de store gamle Filologers Lige i at be- 

 handle Latinen. Han havde Evnen til at klæde Nu tidens Tanker 

 i klassisk Form. — og denne Evne havde han vundet ved sin 

 Fortrolighed med de Former, som det klassiske Sprog havde 

 tåget under de yngre Humanisters Behandling. Thi Daae kunde 

 skrive Latin. Han skrev det som ingen anden. Enhver italiensk 

 Dynast i det femtende Aarhundrede vilde have følt sig smigret 

 ved at mod tåge en Hyldest som den, der var formet i hans 

 elegante Sprog. 



Denne Beundring for Klassicitet og Humanisme var helt 

 igjennem hygget paa literære Forudsætninger. Medens Ludvig 

 Daaes Hjerte droges stærkt mod de gamle Literaturer, var han 

 mere ligegyldig overfor den klassiske Kunst. Han følte ikke 

 den stærke Trang til personlig at lære den klassiske Jordbund 

 at kjende. En Reise til Middelhavets to Halvøer havde ikke for 

 ham noget tillokkende og gik aldrig ind i hans Planer. Hans 

 unge Disciple kunde gjennem hans Undervisning vækkes til at føle 

 den hellige Glød, som ikke stansede, forinden de havde faret over 

 Alper og Apenniner og tilfredsstillet den Længsel, som fandt sit 

 Udtryk i Ordet: Romani. Han havde fundet sin Begrænsning, 

 inden hvilken han havde Tilfredsstillelsen. 



Paa samme Maade som Ludvig Daae havde kastet sig over 

 den yngre Latinitet, havde han ogsaa lagt meget Arbeide paa 

 den østromerske, den romæiske, græske Literatur. Han begyndte 

 i senere Aar at studere den byzantinske Historie og yndede 

 meget at docere denne. Her blev han ogsaa den selvstændige 

 Forsker; men han naaede ikke at føre sine Resultater i Pennen. 

 I Korstogstidens Historie kunde han saa lade sine Forskninger 

 fra den vestromerske og fra den østromerske Verden mødes. 



Historien blev den Videnskab, som fremfor nogen anden tråk 

 ham til sig. I den fandt han sin bedste og største Glæde. Fra 

 1864 til 1869 foredrog han Historie i en Universitets-Stipendiats 

 beskedne Stilling. Fra 1876 og til 1909 læste han som Professor 

 over de samme Emner. Som Forfatter har han omtrent ude- 

 lukkende viet sig til Behandlingen af historiske Opgaver. For 

 Ludvig Daae var hans Videnskab ikke en af dem, som kan til- 



