55 



et feilagtigt Indtryk og kunde ikke dømme om det rette For- 

 hold. Ældste Kilde var Mag. Adam af Bremen, der ikke var 

 nogen blindt troende Referent, men havde de bedste Kilder og 

 selv gjentagende havde undersøgt disse. Han hyggede bl. a. 

 paa Danekongen Svend Estridssons Meddelelser. Han skrev til 

 Ære for Erkebiskop Adalbert og Erkestiftet Bremen-Hamburg 

 og omhandlede Planerne om at vinde Herredømmet over Nor- 

 dens Riger og Øer. Spørgsmaalet var den Gang ogsaa aktuelt 

 om Vinland. Adalbert, der var en Statsmand af Rang, havde 

 knyttet Forbindelser med Island og Grønland, bl. a. med den 

 islandske Biskop Isleiv, som 1054 var hos ham og bragte en 

 Isbjørn til Keiser Henrik III. Ogsaa de frisiske Adelsmænds Tog 

 havde vakt Adalberts Opmærksomhed, og det havde en historisk 

 Kjerne, om end med sagnmæssige Udsmykninger. Spørgsmaalene 

 om Havet og dets Øer laa ved Aar 1070, da Adam skrev, saa 

 at sige i Dagen, og ved sin Nøgternhed vinder Beretningen om 

 Vinland i Paalidelighed. 



Are Frodes Beretning er skreven omkring 1120; den er 

 nøgtern og kritisk ; den giver det Faktum, at der i Vinland 

 levede et Stenaldersfolk, som engang ogsaa havde boet i Grøn- 

 land. Til samme Tid sætter Annalerne Eirik Upses ulykkelige 

 Reise til Vinland 1121. Den islandske Jordbeskrivelse, hvis 

 første Affattelse tildels rækker op imod samme Tid, giver enkelte 

 Tillæg og nævner først „ Vinland det gode". Men dens Haand- 

 skrifter er meget yngre, og dermed bliver ogsaa dette Navn her 

 tvivlsommere. Først i Kristnisaga, yngre end 1200, kommer dette 

 ind, og først nu bliver det staaende. Men til samme Tid kom- 

 mer de sagnmæssige Træk ind. Disse tilhører det 13. og 14. 

 Aarhundrede; men de er ukjendte i de ældste Kilder. Beviset 

 er ikke ført for, at Benævnelsen „ Vinland det gode" har været 

 kjendt og brugt før 1200. Men dermed bortfalder alt det, som 

 Moltke Moe og efter ham Nansen har ment at kunne bygge 

 paa dette Navn. 



Det ethnografiske Spørgsmaal har ogsaa stor Betydning. 

 Endnu 1700—1750 var der eskimoisk Befolkning ned til 50° 

 n. Br., medens den nu er trukket tilbage til 57°. De Udtryk, 



