56 



som anvendes om Eskimoer, viser ikke andet, end at disse reg- 

 nedes for en laverestaaende Race. Ved 1385 omtales et Par 

 eskimoiske Trold, som reddedes af en Islænding, der vandt deres 

 Hjerter, saa at de druknede sig, da ban reiste fra dem. Over- 

 naturlige Væsener pleier ikke at drukne sig. Ved Aar 1700 

 kalder en fransk Reisende Eskimoerne for demons, men siger 

 dog, at de var Folk (peuples), som ikke kunde humaniseres. 



Han tilføiede, at han af Sygdom havde været hindret fra 

 at fuldføre Undersøgelsen af de her omhandlede ethnografiske 

 Spørgsmaal, som i Realiteten nøie stemte overens med de is- 

 landske Beretninger, som forudsætter et virkeligt Vinland med en 

 Befolkning af levende Eskimoer. 



A. Bugge udtalte sig mod Nansen og Moltke Moe, idet han 

 mente, at alle Sagn har en historisk Kjerne, saaledes ogsaa 

 Vinlandsfortællingerne, og han hævdede, at vi maa fæste 

 fuld Lid til de ældste Steder, hvor Vinland nævnes. Heller ikke 

 troede han saa meget paa den mulige Overensstemmelse med 

 irske Sagn. 



Paa Grund af den fremrykkede Tid blev Diskussionen be- 

 sluttet fortsat i et Extramøde Fredag 9de December. 



Fællesmøde. 2den December. 



(Præses: Mohn. Generalsekretær: Johannessen). 



1. Præses aabnede Mødet med at ønske Selskabets uden- 

 landske Medlem Professor Dr. Bjorn Magmisson Olsen (fra 

 Reykjavik) velkommen i Mødet. 



2. Aubert foredrog af et utrykt Arbeide et Afsnit: Tysk- 

 lands Reisning mod Napoleon speilet i . Caspar Friedrichs 

 Landshabskunst. 



Nogle Linjer i et Eftermæle, som Professor Dahl har for- 

 fattet over sin Ven og Husfælle, nævner en Gruppe Billeder af 

 Friedrich fra Befrielseskrigens Tider, af hvad Dahl kalder en 

 egen politisk-profetisk Karakter. Ved at følge dette Vink havde 

 Foredragsholderen haft Held med sig til at opspore nogle inter- 

 essante Prøver paa denne Side af Friedrichs Kunst og til at finde 



