62 



punkter, at Adam af Bremen selv om meget nærliggende Lande, 

 f. Ex. Kvænland, har rene Fabler. Ligesaa om Reiser endog 

 fra hans egen By Bremen. Han mente derfor, at Paastanden 

 om Adams Paalidelighed maatte falde, og at denne i væsentlige 

 Punkter har benyttet klassiske Kilder. For Are Frodes Ved- 

 kommende er det sikkert, at hans Beskrivelse af Are Maarssøns 

 Reise og Hvitramannaland er Sagn. Han stillede da det Spørgs- 

 maal, hvordan Historikerne vilde forene Ares Beretning herom 

 med Paastanden om hans omtrent ufeilbare Paalidelighed. Han 

 tillagde, at det ser efter Kilderne ud til, at Hvitramannaland 

 var det Land i Vest, som i den første Tid ofredes saa megen 

 Opmærksomhed i Kilderne, medens det er først henimod Slutten 

 af det 13de Aarhundrede, at Reisesagnene om Vinland udvikles, 

 muligens, som Professor Soderberg har ment, efterat Adam af Bre- 

 mens fjerde Bog var blevet kjendt i Norden. Foredragsholderen 

 mente, som han tidligere havde fremholdt, at Forestillingerne 

 om Vinland fra først af kan være kommet med Navnet fra Ir- 

 land, og senere, da man fandt Landet i Vest, er saa dette Navn 

 med Forestillingerne blevet overført did, medens Beskrivelsen af 

 Landet er tåget ud af Isidors Beskrivelse af „De lykke- 

 lige Øer", som han, i Modsætning til Professor Bugge, mente 

 selvfølgelig var vel kjendt paa Island, hvor der tilmed var 

 en Oversættelse af Isidors Verk. Foredragsholderen fremholdt 

 i Modsætning til Bugge, at der er Ligheder i Skildringen af 

 Skrælingerne i Vinland og Skildringen af Dæmoner paa irske 

 Sagnøer og ligeledes af Beboerne af arabiske Sagnøer, medens 

 Sagaens Skildring af Skrælingerne som Folk med stygt Haar 

 og store Øine umulig passer paa Eskimoer, som Professor Bugge 

 troede; det er et Træk, tåget fra Forestillingerne om Vætter og 

 Pygmæer. Foredragsholderen fremhævede ogsaa, at der var lig- 

 nende Sagn om Lykkelande ude i Havet paa forskjellige Steder 

 paa Jordens Kyster, og særlig var der en mærkelig Lighed 

 mellem kinesiske og japanske Sagn om lykkelige Lande ude i 

 Oceanet i Øst og de irsk-islandske Forestillinger om Lykke-Øer, 

 salige Øer og Vinland i Havet i Vest. Der er paa begge Sider 

 meget nær de samme Forestillinger, og det er karakteristisk, at 



