1916] GRUNDRIDS AF DEN POLITISKE ORGANISATION I GRÆKENLANI) 11 



og Hellener" fra 1914, der giver oplysning om de egne hvor 

 Grækerne først boede — forsaavfdt vi kjende dertil, og ligesaa 

 om de navne hvorunder de optræder. Hvad vi her faar vide, er 

 tildels grundet paa tilbageslutning fra senere tider, og tildels paa 

 beretninger af Herodot, der her som ellers hævder sit ry som 

 en paalidelig og authentisk forfatter. 



Altsaa: I Pindusbjergene, særskilt den del deraf som kal- 

 des Lakmon, i nærheden af Dodona, boede en stamme af græsk 

 nationalitet ved navn: Dymaner. Til denne kom et illyrisk folk: 

 Hylleer, der dyrkede Herakles, en phønikisk gud. Grækernes 

 berøring med Phønikerne, fra hvem de baade i kulturel og reli- 

 giøs henseende modtog impulser der var bestemmende for deres 

 fremtid, skriver sig saaledes fra den tidligste tid da vi overho- 

 vedet kjender til dem. I denne egn lokaliseres sagnet om Dorer- 

 nes ældste konge Aigimios, der indgik forbund med Herakles og 

 konstituerede sit folk som statssamfunn efter samme norm som 

 vi senere gjenfinder hos dem. Herved opstaar Doriernavnet (Pin- 

 dar Pyth.: 1.63), der altsaa fra først af er navn paa et kultur- 

 samfund. Oprindelsen hertil er skjult i sagnets halvmørke, men 

 resultatet er en historisk begivenhed af vidtrækkende betydning. 



De forskjellige stammer i bjergegnene ved Pindus har, Do- 

 rerne medindbefattet, som helt eller halvt nomadiserende stam- 

 mer ved denne tid flakket om i bjergene, og vi finde Dorerne 

 igjen ved Ossa og Olymp, hvor de kom i berøring med den 

 apollinske kultus, der danner midtpunktet i deres religion. Apollo 

 er, som navnet viser, en phønikisk gud. Aplu, hvoraf Apollo 

 er opstaaet, er et phønikisk ord, der betyder søn. Atter møder 

 vi saaledes den phønikiske paavirkning fra første færd som et 

 konstitutivt element hos Grækerne, og naar vi betænker, at Phø- 

 nikerne talte samme sprog som Hebræerne og oprindeligt havde 

 samme religion, endvidere at den apollinske kultus ikke blot 

 i religiøs henseende, som ovenfor nævnt, var et midtpunkt for 

 det græske folk, men ogsaa et samlingspunkt i national hen- 

 seende, fremdeles at betydningen af Aplu eller Apollo, sønnen 

 som eet med faderen, er grundtanken i den apollinske religion, 

 saa synes det græske folk ligefra oprindelsen af prædestineret til 



