12 P. O. SCHJØTT [No. i 



at optage og udbrede kristendommen, ligesom Hebræerne paa 

 sin side forberedte den sæd hvoraf kristendommen fremgik. 



De forskjellige vandringer hvorom Herodot 1.56 f. beretter, 

 faar vi lade staa ved sit værd. De interesserer os ikke synderligt, 

 bortseet fra hvad vi her har nævnt. Vi finder imidlertid ved 

 enden af denne omstreiferperiode Dorerne igjen i den efter dem 

 benævnte fjelddal Doris ved Øta. Her forenede de sig med Hera- 

 kliderne, fornemme phønikiske slægter, der. fordrevne fra 

 Theben ved indre uroligheder, søgte et nyt hjem i Doris, hvor 

 de grundede byen Pindus. Idet Dorerne vandrer ind her, vandrer 

 de samtidig ind i historien. Fra nu af skinner historiens lys 

 over dem. Deres ophold i denne egn, der varer saa længe som 

 der overhovedet gives en græsk historie, viser os den moderstat 

 hvorfra de helleniske kulturstater, direkte eller indirekte, udgik 

 som kolonier. 



Det er en kjendsgjerning som stadig gjør sig gjældende — 

 den virker sikkert som en naturlov — at barbariske folk til- 

 trækkes af de egne hvorover kulturens lys skinner. Den førte 

 Hebræerne over Jordan og Grækerne til Peloponnes. Den førte 

 vore forfædre mod vest og syd, hvor de oprettede sine riger i 

 England, Skotland og Irland. At samtidig baade Hebræerne og 

 Grækerne medbragte en høiere kultur til egne hvor de drog 

 ind, Hebræerne deres jødiske religion, Grækerne deres appollin- 

 ske kultus og deres politiske organisation, gjør heri intet afbræk, 

 thi dette var en kultursæd der først under de nye forhold kunde 

 skyde væxt. 



I overensstemmelse med denne lov søgte, som sagt, Dorerne 



— eller Hellenerne, thi disse navne er fra nu af ensbetydende 



— ned til Peloponnes. 



De foretog sine tog gjentagne gange, inden det lykkedes dem 

 at faa fast fod i deres nye hjem. Og i forening med dem drog, 

 karakteristisk nok, halv- eller helbarbariske stammer, Aetoler og 

 Albaner. Dette sidste navn gjenfinder vi til vor forundring i den 

 nordlige del af Peloponnes, hvor vi har en flod Aroanios og et 



