36 P. o. schjøtt [No. 1 



og ved dem) havde opnaaet alt. Deres begeistring er saaledes 

 forklarlig. 



Hidhen hører det i „Studien z. a. G." III p. 37 anm. an- 

 førte. Vi se heraf at der var sterke konservative kræfter virk- 

 somme i det attiske samfund. Til den gamle adel havde sluttet 

 sig talrige familier af det øvrige samfund — naturligt nok, thi 

 derved hævede de sig over de lavere staaende. Var dette skeet 

 før den klistheniske reform havde faaet tid til at virke, saa 

 skede det endnu mere senere. Og dette forklarer os ogsaa at 

 der efter de 30 tyranners voldsherredømme kunde blive borger- 

 krig, hvori chancerne imellem begge partier var nogenlunde 

 lige fordelt. 



Herhen hører ogsaa det „Studien z. a. G." III pag. 34 medio 

 — 36 anførte. Og dette er karakteristisk for det atheniensiske 

 folks — specielt demokratiets — psychologiske vurdering. Det 

 viser at det ikke var forfængelighed eller snobberi der drev den 

 høierestaaende del af plebs til at slutte sig til de adelige. De 

 gjorde det med den visse død for øie. Man kunde være fristet 

 til at sige at, som det undertiden sker, det var forfatningen 

 som svigtede borgerne, — og ikke omvendt — , hvis det ikke 

 netop var disse som havde givet sig forfatningen, eller rettere 

 havde udformet den igjennem praxis. 



Endnu et punkt staar tilbage at omtale, og det indeholder 

 forklaringen til at det politiske system i Athen brød sammen 

 da prøvens tid kom, d. v. s. i slutningen af Peloponneserkrigen, 

 specielt efter slaget ved Ægospotamoi. 



De 12 oprindelige phratrier var, som ovenfor udviklet, ble- 

 vet til de 100 demer. Men de var blevet bestaaende i en anden 

 form og i en anden virksomhed. 



Klisthenes' system havde efter det spartanske optaget 30 

 phratrier, svarende til de 30 spartanske ober. I disse phratrier 

 indbefattedes, som i de tidligere 12, den gamle adel. Men nav- 

 net phratrier var blevet ubrugbart paa grund af forvexlingen 

 med phatrierne. Et nyt navn maatte opfindes, og her tilbød sig 

 „hetairoi" (cfr. «Studien" III pag. 35) — dette ord er, som der udviklet, 

 en oversættelse af et phønikisk ord — et bevis blandt mange 



