1916] GRUNDRIDS AF DEN POLITISKE ORGANISATION I GRÆKENLAND 37 



paa den sterke indflydelse som berøring med phønikisk-jødiske 

 elementer ligefra de tidligste tider havde havt i Athen — ei blot 

 i religiøs henseende. Af virkningen kan man slutte tilbage til 

 aarsagen. Tredivetallet, der kommer saa umotiveret frem ved 

 Peloponneserkrigens ende, forklares herved. Da alle politiske 

 baand løsnede, blev de ikke-politiske baand ei berørte — især 

 da de havde traditionens ærværdighed. Og dette er grunden til 

 den rolle som ved den førnævnte tid spilles af disse forbindelser. 

 Ligesom de gamle phratrier havde havt sine forstandere, saaledes 

 ogsaa de senere hetærier, deres fortsættelse. Af hvad art denne 

 virksomhed var, er noksom bekjendt. Den betegnes ved det 

 navn hvormed de er gaaet over i historien: De 30 tyranner. 



Jeg afslutter her fremstillingen af Athens politiske historie. 

 Hermed være det ikke sagt, at det ikke kunde have sin interesse 

 at følge den efterblomstring som finder sted efter Peloponneser- 

 krigens slutning til og med Demosthenes. Den viser at virk- 

 ningerne ikke altid følger umiddelbart efter aarsagerne, og at det, 

 efterat institutionerne selv er forkvaklet og brudt istykker, gaar 

 an for en tid at leve paa surrogater. 



At enden var nær, derfor leverer Demosthenes i sine phi- 

 lippiske taler tilstrækkeligt bevis. Den kamp hvortil han manede 

 sine landsmænd, var „leven over evne", og da enden kom, maatle 

 det der, som i lignende tilfælde ellers, føles som en befrielse. 



De arbeider som jeg tidligere har skrevet om Athens hi- 

 storie i den ældste helleniske tid, er følgende: Det atheniensiske 

 Demokrati, 1902. Studien zur alten Geschichte II, 1906. End- 

 videre St. z. a. G. III, 1909 og IV, 1912. De er trin ad 

 hvilke jeg er steget op til det standpunkt, som jeg her har naaet. 

 Da det gjaldt at opbryde en tidligere upløiet mark, lod det sig 

 ikke undgaa, at der i enkelte spørgsmaal er modsætning imellem 

 den tidligere fremstilling og den senere. Jeg sigter her til den 

 del som behandler de klasser — ethne — der omtales i det 

 ældste Athen, efterat der var anlagt en hellensk koloni. Kun 

 efter gjentagne undersøgelser stod sandheden klart for mig. Og 



