1916] GRUNDRIDS AF DEN POLITISKE ORGANISATION I GRÆKENLAND 39 



den ikke omstyrtes, og lad en patriotisk regjering med kraftigt 

 initiativ styre staten og vogte dens vel." 



Intet hjalp. Men anden gang sendte Guderne dem den 

 hjælp som de ikke havde fundet hos sig selv. I Pericles fik 

 Athenienserne hvad de tidligere havde havt i Pisistratos, en 

 dygtig og paa sin vis patriotisk statsmand. Men det kan være 

 farligt at overlade andre at udføre hvad man bør gjøre selv. 

 Thi med eller mod sin vilje blev han drevet til at fremkalde 

 splid med Sparta, for at holde sig selv ved magten. Ogsaa vor 

 egen tid kan fremvise exempler paa en saadan politisk taktik, 

 om end ikke de eller den deri implicerede just kan siges at staa 

 paa høide med Pericles. 



Da Pericles døde strax eiter udbrudet af Peloponneserkrigen, 

 som han selv efter evne havde fremkaldt, var staten en bold 

 for de smaa ærgjerrigheder. Om principer var ikke tale, kun 

 om personlige intriger. En følge af disse var toget til Sicilien, 

 som knækkede Athens magt. Nederlaget var knusende, men 

 ikke mere end Romernes var ved Gannæ. Men der var en for- 

 skjel. Romerne var enige og stod krisen over, Athenienserne 

 ikke. Romerne havde bevaret sin forfatning, Athenienserne, 

 som ovenfor sagt, forhutlet og sønderbrudt sin. De gik til den 

 sidste kamp paa liv og død med en defekt forfatning, og følgen 

 udeblev ikke. „Kein groszeres Ungluck giebt es als eine 

 schwache Regierung" (den tyske generalstabs beretning om 

 krigen i 1870 — 71). Historiens love undgaar man ikke. De 

 ældes ikke, forandres heller ikke. 



Med hensyn til det saakaldte 500's raad henvises til Det 

 atheniensiske demokrati p. 25. 



Excurs 2. 



Det blev mig i sin tid forundt at se Gokstadskibet, medens 

 det endnu stod i den haug hvori det var begravet. Det er et 

 af de minder som ei glemmes. Det var endnu urørt, fraregnet 

 endel inventariesager som per fas et nefas var borttaget. I 



