1916] GRUNDR1DS AF DEN POLITISKE ORGANISATION I GRÆKENLAND 41 



Phæakerne kaldes søfolk med de lange aarer. Den slags 

 aarer findes paa Gokstadskibet — ikke paa Osebergskibet. Det 

 betyder, at Phæakerne gik i langfart. Eiter udtryk i Odysseen 

 at dømme, kjendte de gamle middelhavsboere veien over Atlan- 

 terhavet. At midnatssolens egne var kjendte, berettes med ty- 

 delige ord. Paa samme sort fartøier omseilede de Afrika. De som 

 seilede nd fra Det røde hav og tilbage igjennem Strædet ved 

 Gibraltar, fortalte, efter Herodot, hvad han selv ikke kunde tro, 

 at de havde solen om middagen mod nord. Kort: Paa disse 

 fartøier som vi har lært at kjende ved Gokstad og Oseberg, be- 

 for de gamle søfolk ikke blot Middelhavet, men de store ver- 

 denshave. At de kom til Amerika, er mere end sandsynligt. 



De skibe som er gravede op ved Gokstad og Oseberg, satte 

 saaledes de gamle istand til at udvide sin søfart og handel, 

 men det er ikke det eneste som de har hjulpet os til at forståa. 

 Der er ogsaa andre spørgsmaal som helt uventet dukker frem. 

 Spørgsmaalet om tallet i oldtidens hære har i den senere tid 

 været et omtvistet spørgsmaal. 1 denne henseende har, som 

 af mig ved en afhandling i Videnskabsselskabets Forhandlinger 

 for 1914 paavist, de gamle skibes konstruktion givet os et sik- 

 kert udgangspunkt. 



Men det vigtigste staar endnu tilbage. Athens ældste histo- 

 rie, specielt dets forfatning, har hidtil været os en lukket bog. 

 Vi kjende Athens begyndelse som hellensk by — eller stat; men 

 paalidelige efterretninger om dets ældre forhold gives der ikke. 

 Først ved begyndelsen af det 8de aarhundrede forandres dette. 

 Trieren blev opfundet, og den var en modifikation af det femti- 

 aarede skib — Gokstadskibet havde 30 aarer. Herved blev, som 

 ovenfor udviklet, Attikas administrative inddeling bestemt, og 

 ligesaa dets politiske forfatning. Vi har her et lyspunkt, som 

 kaster sine straaler baade over fortid, nutid og fremtid. Vi ser 

 at der i Athens forfatningsforhold har været en periodisk række- 

 følge, og at denne er foregaaet efter historiens evige love. Vi 

 har ved den politiske udvikling som er foregaaet i Athen, lært 

 at forståa Goethes ord i Faust: „Wer theilt die fliessend immer 

 gleiche reihe Belebend ab, dass sie sich rhythmisch regt? Wer 



