14 P. 0. schjøtt. [No. 3 



maa de, ligesom Romerne, med hvem de indgik forening, have 

 været en etruskisk stamme. 



Dette var den førsle tilvæxt. Men saa følger en anden, 

 endnu større. Alba Longa erobres og forenes med sin fordums 

 koloni under kong Tullus Hostilius. — Tullus minder om To- 

 lumnius, en etruskisk fyrste. Rom er altsaa fremdeles en etrus- 

 kisk by, men fra nu af en hovedstad — justa urbs med tribus 

 og curier og et senat paa 300 medlemmer, og endvidere folke- 

 forsamlinger eiter curier — comitia curiata. Herfra skriver sig 

 det andet navn paa Romerne — Quirites, fredelige borgere, af 

 samme stamme som curia — cfr. Tarquinius, der afledes af det 

 etruskiske Tarchu — altsaa det i curier inddelte folk. Af samme 

 rod er Quirinus, Roms anden økist eller eponym: anlæggeren 

 af Rom som hovedstad, medens navnet Romulus sigter til Rom 

 som koloni. At disse to er slaaet sammen til et, er jo hvad 

 der stadig sker i sagnet; og dette selv antyder forskjellen, 

 nemlig at først efter en tids forløb fik Romulus tilnavnet 

 Quirinus. 



Rom staar nu med sine tre tribus: Ramnes, Tities og Lu- 

 ceres. At disse navne var etruskiske, fremgaar med sikkerhed 

 deraf, at byens anlæg var gjort af Etrusker. Det berettes til 

 overflod af en etruskisk forfatter, Volnius, Ciceros samtidige. 



Disse tre romerske tribus er analoge med de tre doriske 

 Dymaner, Hylleer og Pamphyler. Og ligesom disse betyder de 

 at der fra først af var tre forskjellige ethnologiske elementer, 

 hvis sammenslutning dannede staten. Ramnes er af samme 

 stamme som „Rom", Tities er det sabinske element, Luceres er 

 ligt med Pamphyloi — folk af forskjellige stammer. Naar det 

 i vore kilder angives, at Romulus aabnede et tilflugtsted „inter 

 duos lucos" paa Capitolium, saa er dette et udtryk for den 

 samme tanke som den der betegnes ved Pamphyloi, d. v. s. folk 

 af forskjellige stammer, og vi har saaledes her et slaaende exempel 

 paa den kulturelle forbindelse mellem Grækerne i Archipelagus 

 og Etruskerne i Italien. Analogien strækker sig endnu videre. 

 De doriske phyler havde i sin begyndelse endnu bevaret sin 

 oprindelige selvstændighed. Det nævnes saaledes at Dymanerne 



