1916] DEN POLITISKE OG MILITÆRE ORGANISATION I ROM. 21 



urigtigt. Forskjellen mellem de gamle borgere og de nye ind- 

 byggere i Rom bestod endnu ikke da — hvilket først skede 

 ved den reform som byggede en bro over den kløft som ad- 

 skilte dem. 



Fremdeles: paa antallet af de centurier som afgav stemmer, 

 kom det her ikke an. De sex suffragia slemmede som en en- 

 hed. Livius forudsætter, at ved indførelsen af den Servianske 

 reform den samme ordning bestod som han omtaler ved aar 

 203 f. Chr., altsaa de 6 suffragia plus 12 eenturiæ equitum. 



Polybius giver i den 6te bog en indgaaende beskrivelse af 

 anordningen af de enkelte hærafdelinger i den romerske leir. 

 Denne var delt i quadrater ved to hovedveie: via principalis og 

 cardo decumanus. Paa den aabne plads hvor disse veie skar 

 hinanden, laa prætorium, feltherrens telt. Paa dettes frontside 

 var paa begge sider af cardo decumanus rytteriets telte anbragt, 

 altsaa paa den fornemste plads i leiren. Bag deres telte, med 

 forsiden vendt mod en af de med cardo decumanus parallelt 

 løbende veie som gjennemskar leiren, laa Triariernes telte. 

 Triarierne dannede paa en vis maade et aristokrati blandt fod- 

 folket, men de maatte — efter Polyb — gjøre tjeneste som 

 staldvagt ved rytteriets heste, der var anbragte paa bagsiden af 

 deres telte. Tydeligere er det ikke muligt at betegne at rytteri 

 og fodfolk ikke var to forskjellige rangklasser, men to forskjellige 

 folkeklasser i den samme stat, samtidig forbundne og adskilte i 

 den samme militaére organisation. 



Netop det samme forhold finder vi hos Livius 5.7, hvor 

 plebs betegnes som ordo pedester, og patriciatet selvfølgelig i 

 modsætning hertil som ordo equester. Jeg har for 40 aar siden 

 gjort opmerksom paa dette sted i en afhandling om Polyb 6.20. 

 Saavel professor Lange i hans „Romische Antiquitaten", som 

 Madvig i hans „Romerske Statsforvaltning" har forsogt at af- 

 svække betydningen af dette sted, der ei giver anledning til tvivl, 

 idet de anfører et andet sted hos Livius, hvor der nævnes en 

 L. Tarquitius, der tilhørte den fornemste adel, men paa grund 



