8 ANATHON AALL [No. 4 



sig at ha et kald, og som styrer like los paa at fuldfore det. Et 

 oplysende vidnesbyrd om dette finder vi i Otto Auberts breve, 

 meddelte av Sofie Aubert Lindbæk, Landflygtige, 1910 s. 5 fg. 

 I et brev til lektor Ludvig Aubert av april 1834 skriver Otto 

 Aubert om Schweigaard, som hau traf i Berlin: 



I det hele bifalder jeg baus meninger og ytringer langt 

 mere end jeg hadde trodd. Han vil nu rigtignok dømme om 

 alle mulige gjenstande, det være sig kunst eller videnskap, om 

 han end av det første forstaar saare litt ; han nærer den høieste 

 grad av foragt, som han heller aldrig undser sig for paa den 

 mest ubeskedne maate at ytre, for den hele nuværende viden- 

 skapelighet hos tyskerne, især deres filologer og filosofer og 

 iiberhaupt f fl r das ganze Deutschtum. Hans princip er idet- 

 hele foragt for al autoritet som en stræben efter selvstændighet; 

 han anbefaler at studere alting polemiserende, intet at opta 

 uten som en frugt av egen tænkning, og at opfatte virkeligheten 

 saa alsidig som mulig (at mangfoldiggjøre og fuldstændiggjøre 

 sit verdensbillede. Schw.). — Det er merkelig med hvil- 

 ken ringeagt han omtaler de mest agtede navne. Uten mindste 

 respekt ytrer han sig om Steffens, Treschow (har ikke hat noget 

 hode — bornerte anskuelser — Schw.), Sverdrup etc. og fælder 

 om alle de kjækkeste domme. Han har et ofte meget barn- 

 agtig overmot, — — — Dette er en tro og ikke ondskapsfuld 

 skildring av et dog virkelig merkverdig menneske, som aapen- 

 bart tænker paa engang at gjøre epoke, og at gi den menne- 

 skelige aand en ny retning, i det mindste hos os at frembringe 

 en videnskapelighet, aldeles uavhængig av den tyske. 



Schweigaard skaffet sig luft for denne sin reformatortrang 

 gjentagne ganger. 



I 1834 gav han en oversigt over den teoretiske situation for 

 hans fag i en avhandling i Juridisk Tidsskrift i Danmark: Be- 

 tragtninger over retsvidenskabens nærværende tilstand i Tysk- 

 land. For korthets skyld kalder jeg denne avh. nedenfor for 

 den retsfilosofiske. I 1835 offentliggjorde han, efter en samtale 

 med Heine i Paris, en artikel i tidsskriftet La France littéraire, 

 17de bd., De la philosophie allemande, den vigtigste av de her 



