1916] FILOSOFIEN HOS A. M. SCHWEIGAARD 17 



sammenlignet med den kategoriske, samme omfang med hensyn 

 til den egentlige (indre) tænkning. Det dreier sig ikke om andet 

 end om en forskjel i uttryksmaaten. Beneke kritiserer at man har 

 holdt forskjellen for at stikke dypere, og at man har gjort den 

 til grundlag for en særegen inddeling av dommene, nemlig en 

 inddeling efter deres „relation". Ved siden av begge disse arter 

 har man saa endnu ført op (som noget særskilt) de disjunktive, no- 

 get som man dog har endnu mindre lov til, sier Beneke. I en 

 lignende sammenhæng gjør Schweigaard i sin logiske avhandling 

 nogen ophævelser om logikens kjæledægge, de hypotetiske dom- 

 mer og slutninger. Læren om de saakaldte betingede dommer 

 behandles med megen dypsindighet, og dog falder den ved en 

 uvæsentlig forandring i tankens forklædning sammen i intet og 

 strander paa en ren tilfældighet i uttrykket. Enten man sier: 

 Naar et barn er ulydig, bør det straffes, eller: Et ulydig barn 

 bør straffes, o. 1., saa er den samme tanke uttrykt. 



Jeg ser i denne passus en efterklang av argumentationen 

 hos Beneke i hans logiske lærebok. 



Mest slaaende er imidlertid parallelene i de enkelte punkter 

 mellem Schweigaards franske kritiske avhandling og Kantskriftet 

 av Beneke. Grundsynet hos Beneke er, som før nævnt, et psyko- 

 logistisk 1 . Svarende til det slaar Schweigaard i sin avhandling 

 1. c, s. 242 fast at grundfeilen hos de spekulative filosofer er 

 en psykologisk, saaledes som i grunden alle de feil er som man 

 kalder filosofiske, fordi de er saa generelle og omfattende. 



Etsteds heter det hos Beneke her (s. 62) : Alle Ableitung 

 des Vollen aus dem Leeren, des Besonderen aus dem gegen das 

 Besondere indifferenten Abstrakten, ist Einbildung, Erschlei- 

 chung etc. 



Schweigaard sier i den nævnte avhandling (s. 263): Man 

 kan gjennemsøke det tomme saa meget man vil, uten at det 

 fulde nogensinde fremkommer derav. 



1 Kantskriftet, s. 91, uttaler at frelsen fra uføret maa ventes fra en psyko- 

 logi som, grundlagt paa vor selvbevissthet, bør være midtpunktet i al 

 filosofi. „Die gesammte iibrige Philosophie ist nichts anderes als eine 

 angewandte Psychologie". 



Vid.-Selsk. Foih. 1916. No 4. 2 



