18 ANATHON AALL [No. 4 



Beneke viser i sit Kantskrift hvorledes den tyske filosofi 

 principielt siden Kant har vendt sig bent imot erfaringen som 

 kundskapskilde, s. 67. Das Wort Empirismus .... ist seit ge- 

 raumer Zeit schon bei uns mit schwerer Verdammnng gebrand- 

 markt. 



Med det kan sammenlignes Schweigaards karakteristik i den 

 kritiske avhandling (s. 246) om hvorledes de tyske fornuftfilo- 

 sofer har tilsynelatende tilintetgjort erfaringen som erkjendelses- 

 kilde. „ Derfor er i Tyskland empirisk filosofi et skjældsord", 

 oplyser Schweigaard. 



Beneke klager (1. c, s. 76 fg.) sterkt over uforstaaeligheten 

 hos de spekulative filosofer i samtiden, den tilsigtede uklarhet. 



Schweigaard anker over det samme (1. c, s. 279): Man gaar 

 og hører denne filosofi uten at forståa hvad den egentlig sier. 

 Uklarheten ligger i den tyske filosofis væsen, man kan endog 

 si at den er dens vitale princip. 



Schweigaard fremhæver i sin avhandling gjentagende at det 

 tar til at skorte paa troende for disse spekulative systemer (1. c. 

 s. 281). Den tyske filosofi er allerede faldt i ruiner av mangel 

 paa indre livskræfter og av mangel paa en repræsentant som 

 kunde opholde den ved autoritet. Og han mener den voksende 

 likegyldighet vil ganske skaffe den ut av verden. Følgen av at 

 den er kommet ind paa falskt spor, er at den er blit helt isoleret. 

 De andre videnskaper har emanciperet sig mere og mere, og filo- 

 sofiens isolerte stilling blir mere merkelig fra dag til dag, sier 

 Schweigaard (1. c. s. 282). Fremdeles (1. c. s. 286): Den tyske 

 filosofi er forblit i en isoleret stilling . . . likeoverfor utlandet 

 (naar man dog undtar de skandinaviske lande, hvis inderlige 

 litterære forbindelse med Tyskland ikke kan sammenlignes med 

 de øvrige nationers). 



Disse betragtninger dækkes helt av ord som Beneke kommer 

 med i sit Kantskrift; man læse bare avsnittet med overskriften : 

 Aussichten fur die Zukunft, s. 78 fg. 



Endelig maa nævnes en enkelthet som illustrerer den litterære 

 sammenhæng mellem Schweigaards kritiske indlæg og Benekes 

 Kantskrift. 



