krævet omfattende studier, som taleren endnu kun tildels hadde 

 set sig istand til at anstille. Allerede av denne grund maatte 

 han indskrænke sig til at gjengi nogle træk av samme. Han 

 begyndte med at omtale de gamle Ægyptere, Persere og Jøder. 

 Skjønt deres hygieniske begreper i væsentlig grad var indvævet 

 med religiøse forestillinger, var det dog i ikke ringe utstrækning 

 mulig eller tildels meget sandsynlig, at de i virkeligheten berodde 

 paa hvad generationer hadde gjort eller trodd at gjøre av 

 erfaringer om sygdommenes naturlige aarsaker, og at dette i 

 tilsvarende utstrækning var grunden til at vedkommende religions- 

 stiftere, for at fremme sine folks timelige velfærd, hadde for- 

 lenet disse erfaringer med religionens autoritet. Som eksempel 

 nævnte taleren bl. a. 3dje Moseboks detaljerte bestemmelser 

 om en avsondring av spedalske likesom om desinfektion av 

 deres klær og boliger. Han gjorde tillike opmerksom paa at 

 de spedalske ifølge Herodot holdtes avsondret ogsaa hos de 

 gamle Persere. 



Efter kortelig at ha nævnt hvorledes hygienen utvikledes 

 yderligere av de gamle Grækere og Romere, gik taleren over 

 til middelalderens hygiene. Denne efterlater gjennemgaaende et 

 meget trist indtryk. En av de væsentligste grunder hertil er 

 at søke i en overhaandtagende bokstavdyrkelse av Bibelen, som 

 i almindelighet medførte at man søkte sygdommenes aarsaker i 

 en indgripen av de overjordiske magter, mens troen paa deres 

 naturlige aarsaker traadte i skyggen eller blev kvalt. Dels søkte 

 man sygdommenes ophav i Djævelen, som jo uttrykkelig omtales 

 som sygdomsaarsak i det Nye Testamente, og som enten antoges 

 at fremkalde sygdom ved en personlig indskriden eller derved, 

 at han hjalp ondsindede mennesker, særlig kvinder, i deres anslag 

 mot næstens helbred eller liv. Denne betragtning ledet til de 

 talrike „hekseprocesser", som indgik som et direkte led i datidens 

 hygiene, og som i enkelte deler av Europa varte til langt ut i 

 det 18de aarhundrede. De lot sig efter datidens opfatning saa 

 meget lettere begrunde som man ifølge det Gamle Testamente 

 ikke skal la en troldkvinde leve. Men dels opfattet man syg- 

 dommene som en straf som Vorherre selv ilagde menneskene 



