20 



loven og i Magnus Lagabøters testamente kunde derfor godt 

 være rigtige begge to. — I Viken fandt han et skarpt skille 

 mellem paa den ene side Grenland, Vestfold og Vingulmark 

 indtil Kambo, hvor ingen gammel skibredeinddeling fandtes, og 

 paa den anden side Borgesyssel og Raanrike, som fra urgammel 

 tid av var delt i skibreder og lider; vernepligten synes her ikke 

 at ha været indskrænket til sjøvern, men der har sikkert ogsaa 

 været et landopbud I lide-distriktet antok foredragsholderen at 

 ledingsordningen gik tilbake til det danske overherredømme i det 

 10de aarhundrede, mens den i Gulatingslagen blev indført om- 

 trent samtidig, av Haakon den gode. Om ledingens oprindelse 

 i Frostatingslagen og i det nordlige og vestlige Viken turde han 

 ikke ha nogen mening. 



A. Bugge fremhævet i tilslutning til foredraget vigtigheten 

 av at ledingsvæsenet paany underkastedes en ordentlig under- 

 søkelse, og var i hovedsaken enig med foredragsholderen. Særlig 

 ansaa han det for et vigtig nyt resultat naar foredragsholderen 

 skjelnet mellem ledingsordningen Nordenfjelds, paa Vestlandet 

 og paa Østlandet. Taleren hadde dog enkelte indvendinger at 

 gjøre. Han trodde at en primitiv ledingsordning maa gaa meget 

 langt tilbake i tiden, længe forut for Haakon den gode. Derpaa 

 tyder især navnet Herøy, som tindes langs kysten av Norge 

 fra Eidanger til Søndre Helgeland og overalt centralt i forhold 

 til de omgivende herreder, saa det ligger nær at forklare navnet 

 av herr, „ krigshær", og som et sted hvor hæren møttes naar 

 der var utbud. Jfr. Magnus Olsen „Hedenske kultminder i 

 norske stedsnavne", I s. 57. I samme retning tyder ogsaa de 

 mange stedsnavne (opr. fjeld navne) som er sammensat med viti 

 og varda, „varde". Endel av disse maa ogsaa være ældgamle, 

 f. eks. Verdin, Yqréin, Vardeimr. 



Taleren mente, at det vilde være vigtig om foredragsholderen 

 prøvet at føre ledingsvæsenet tilbake til dets oprindelse. Derved 

 kiihde man ogsaa lettere se hvad del Haakon den gode hadde 

 i dét. Det var ikke rigtig naar docent Bull kaldte Haakon den 

 gode „bare en vestlandskonge". Derimot taler bl. a. Håkonar- 

 mal st r. 3: Hét d Hdleygi sem d Holmrygi jarla einbani, for 



