87 



vendecirkel, maatte Auvvers ogsaa utarbeide den katalog der 

 behøvedes for dette strøk av himmelen. Disse to kataloger utkom 

 i 1879 og 1883. Og disse to kataloger har Auwers stadig for- 

 bedret ved hjælp av nyere meridianobservationer. Selv deltok 

 Auwers i dette katalogarbeide med den sydligste av de 3 soner 

 som Berliner-observatoriet har overtat. Men da han benyttet 

 den gamle meridiancirkel, mens de to andre soner har hat til sin 

 disposition et større og nyere instrument, har Auwers' sone 

 ikke den store nøiagtighet som de to andre soner har opnaadd. 

 Men katalogen er dog helt igjennem et mønsterarbeide for den 

 omhyggelighet hvormed alle reduktioner er utført, og dens rik- 

 holdighet paa stjerner med kjendt egenbevægelse, som Auwers 

 har indledet ved at sammenligne sin katalog med alle de eksi- 

 sterende baade ældre og yngre. 



Ved siden av disse arbeider av Auwers, hans reduktion av 

 Tobias Mavers meridianobservationer i Gottingen 1756 til 1760, av 

 Pond's i Greenwich 1811 — 19, maa ikke lates uomtalt hans del- 

 tagelse i de to tyske Venus-ekspeditioner i 1874 og 1882. Selv 

 ledet han hver gang utrustningen, deltok i observationene i 

 1874 i Luxor, i 1882 i Punta Arenas og bearbeidet homogent 

 det store materiale som begge ekspeditioner bragte med hjem. 

 Resultatet gav dog ikke helt ut hvad man hadde ventet og 

 haabet, og for værdien av solparallaksen har det ikke hat den 

 betydning Auwers selv satte som sit maal. Men skylden herfor 

 ligger andensteds, og da Gill i 1889 hadde sat det samme spørs- 

 maal, bestemmelsen av solparallaksen, op paa sit arbeids- 

 program, reiste Auwers til Kap for at delta sammen med Gill 

 i observationene av planeten Victoria, foruten at han selv overtok 

 at skaffe tilveie de bedste positioner for de stjerner som denne 

 planet og de to andre som var benyttet, var bleven sammenlignet 

 med. Men et andet resultat av Auwers' diskussion av de tyske 

 observationer paa de to Venus-ekspeditoner fortjener dog at 

 nævnes, da det har hat blivende betydning, og det er hans 

 utledelse av soldiameterens værdi ; her paaviste han tillike at 

 solskiven ikke har nogen maalbar avvikelse fra cirkelformen og 

 heller ikke har nogen periodisk forandring — hvilket enkelte 



