107 



astronomi til andeneksamen, og deltok i de astronomiske og 

 geodætiske arbeider, i basismaalingen paa Ekeberg, triangule- 

 ringen av basisnettet omkring Kristiania, og foretok senere de 

 tilsvarende arbeider med basisnettet i Værdalen. 



Som observator fik Mobn ogsaa under sig de meteorologiske 

 observationer som var indrettet ved Observatoriet av Hansteen 

 i 1837. Og dette førte ham ind paa den bane hvor han skulde 

 gjøre sit livs store indsats. 



Interessen for de atmosfæriske fænomener er saa gammel 

 som menneskeheten, og meteorologien som videnskap har sine 

 røtter saa langt tilbake i tiden som nogen anden naturvidenskap. 

 Allerede Aristoteles sat inde med en utstrakt meteorologisk viden. 

 Han har f. eks. kjendt og beskrevet den indiske monsun. Men 

 denne videnskaps vei fremad har været overordentlig trang og 

 vanskelig. Grunden er nærliggende. Der er sat en snæver grænse 

 for det som kan naaes gjennem enkeltmands studier. Utover 

 denne grænse naar man først paa grundlag av et fuldt organisert 

 observationsnet av stor utstrækning. 



Gjennem isolerte forskeres, særlig reisendes iagttagelser fik 

 vi efterhaanden et godt kjendskap til tropernes meteorologi. 

 Columbus opdaget passaten, Vasco di Gama gjenopdaget den 

 indiske monsun. Man naadde frem til indsigt i disse store og 

 enkle luftbevægelsers aarsak. Her var Newtons elev og ven, 

 astronomen Haltey, foregangsmanden. Ved at gripe tilbake paa 

 viden av helt anden oprindelse, erhvervet ved fysikernes eks- 

 perimenter, gav han forklaringen av passatens og monsunens 

 oprindelse: opvarmet luft utvider sig, blir derfor lettere end 

 luft av lavere temperatur og stiger tilveirs i forhold til denne. 

 Dette gir den opstigende luftstrøm i ækvatorregionen som 

 ligger til grund for passaten, og den opstigende luftstrøm over 

 det opvarmede asiatiske kontinent som medfører sommermon- 

 sunen. Passatens bekjendte avbøining — den blæser paa den 

 nordlige Atlanter ikke som ret nordenvind, men som nord- 

 ostvind — forklarte Halley urigtig; han saa ogsaa denne 

 som et direkte resultat av den maate hvorpaa opvarmningen 



