us 



første og fra den anden Framekspedition, og nu sidst, efter hans 

 avsked, av Amundsens resultater fra hans sydpolekspedition. 



Kun i forbigaaende faar jeg tid til at nævne like meget 

 praktisk og teoretisk vigtige arbeider, som det om hypsometrets 

 anvendelse til absolut trykbestemmelse og derigjennem til be- 

 stemmelse av tyngdens intensitet, eller arbeidet sammen med 

 Schiøtz om taakesignaler. 



Og beretningen om hans videnskabelige virksomhet vilde 

 ikke være fuldført kun ved opregningen av hans skrifter. Kunde 

 han ikke længer, da han var kommen op i aarene, altid vedbli 

 selv at være initiativets mand, saa kunde han inspirere og støtte 

 andres initiativer. Jeg skal atter kun dvæle ved ét eksempel, 

 hans fortjenester av den første „Fram"-ekspedition. Herom ut- 

 taler Nansen selv, i forordet til Mohns arbeide om Framekspedi- 

 tionens meteorologi: 



„Vor ekspeditions historie er i flere henseender intimt knyttet 

 til min gode ven professor H. Mohns navn. Som fremhævet i 

 indledningen til min populære beretning om ekspeditionen var 

 det efter at ha læst en avisartikel av prof. Mohn (1884) om 

 Jeanette-Ievningerne at jeg fik den første idé til planlæggelsen 

 av ekspeditionen. Mohn var en av de faa som altid trodde paa 

 utførbarheten av denne plan. Han var en av de sidste venner 

 som bød os farvel da vi forlot Vardø i 1893, og ved et merkelig 

 tilfælde var han den første ven Johansen og jeg møtte da vi tre 

 aar efter gik lland, atter paa Vardø". 



Jeg maa helt forbigaa et kapitel som ved nærmere under- 

 søkelser sikkert vilde bli langt, Mohns deltagelse i internationale 

 meteorologiske kongresser og hans arbeide i den Permanente 

 Internationale Meteorologiske Komité, som han tilhørte fra dens 

 nedsættelse i 1873. Heller ikke kan jeg dvæle ved de mange 

 andre videnskabelige hverv som han har utført. I den lange 

 række av videnskabelige utmerkelser som blev ham tildel, skal 

 jeg kun fæste mig ved én. Da det tyske rike i 1874 fra sin side 

 traadte ind i det internationale meteorologiske arbeide ved op- 

 rettelsen av Deutsche Seewarte i Hamburg, fik Mohn tilbud om 

 at bli dette instituts bestyrer. Men, som han siger, „mit Ønske 



