115 



Mindetale over professor dr. Alf Torp 



holdt i den hist.-filos. klasses møte den 20de oktober 1916 



av 

 MAGNUS OLSEN. 



En aften i Kristiania Videnskapsselskap skal være viet Alf 

 Torps minde. Vi skal dvæle ved de resultater som hans om- 

 fattende forskning har bragt, og ved den centrale plads han har 

 indtat i norsk sprogvidenskap. 



Likesom Torps studier spændte vidt, over Indiens, Lille- 

 asiens, Balkan-halvøens, Italiens og de germanske landes sprog, 

 saaledes strakte de sig ogsaa i tid over et langt aaremaal. Der 

 ligger en hel mandsalder mellem hans første videnskabelige 

 arbeide, doktoravhandlingen av 1881, og det hefte av den ny- 

 norske etymologiske ordbok som utsendtes faa dage efter hans 

 død. De 35 aars videnskabelige produktion skal vi søke at 

 gjennemleve med ham, og mindefærden vil, er jeg viss paa, 

 forme sig til en stille tak for hvad han har været for viden- 

 skapen, for vort land og for os som stod ham nær. 



Utrustet som faa gik Torp til det filologiske studium, da 

 han i 1871, 18 aar gammel, var blit indskrevet ved Kristi- 

 ania universitet. Med liv og lyst kastet han sig over studiet 

 av de klassiske sprog og den romerske og endnu mere den 

 græske litteratur. Han fik sande det gamle ord, at „poesien er 

 skapt for at glæde sindet", da han, mest paa egen haand, for- 

 dypet sig i oldtidens digtning, og her møtte kræfter som baade 



nu og ofte senere var i stand til at utløse stemninger av mange- 

 haande art, som hans rike og sterke temperament trængte at 

 arbeide sig igjennem. De romerske lyrikeres metra, som eier 

 rytmer for freidig ungdomsglæde og dristig skjemt, for mismod 

 og resignation, for menneskeforagt, for beundring, for ømhet, 

 blev hans fornemme sjæls naturlige tale. I disse aar og i endnu 

 ældre hører de minder hjemme som han med vemod dvælet ved 

 i sin tale i dette selskap for Wilamovvit.z-Moellendorff — de som 

 han med glæde vedkjendte sig som sin kostelige eiendom, men 



