125 



maa tolkes ut fra sig selv 1 — ikke efter Bugge's og andres 

 hovedsagelig etymologiske metode, men efter den kombinatoriske. 

 Ved indskrifter i et sprog hvis slegtskapsforhold i forveien er 

 klar, er der intet at si paa at man prøver paa en tolkning ut 

 fra en ydre lydlikhet med ord i nær beslegtede sprog, altsaa ad 

 etymologisk vei, naturligvis under nøie hensyntagen til det ind- 

 hold som man venter efter indskriftenes sandsynlige bestem- 

 melse (eftersom de synes at være gravindskrifter, dedikations- 

 indskrifter, devotionsindskrifter o. s. v.). Torp hadde selv, med 

 ikke litet held, anvendt den etymologiske metode i sine messa- 

 piske, frygiske og venetiske studier, hvor han stod likeoverfor 

 faatallige indskrifter i sprog som med sikkerhet tør betegnes 

 som indogermanske. Men ved de lykiske — for ikke at tale 

 om de etruskiske indskrifter, som vi senere skal komme til — 

 maa denne fremgangsmaate være banlyst. Her er det eneste 

 rette at ta for sig hvert enkelt ord og granske den sammenhæng 

 hvori det forekommer i de forskjellige indskrifter. Efterhaanden 

 vil man da som regel se, at enkelte ord som opviser et bestemt 

 særpræg f. eks. med hensyn til endelse, vender tilbake i bestemte 

 forbindelser. Med forholdsvis stor Iethet utfinder man efter 

 endelsene, efter ordenes relative hyppighet og efter ordstillingen 

 hvilke ord i den endnu dunkle tekst er substantiver eller adjek- 

 tiver, hvilke er verber, hvilke er pronomener, „partikler" eller 

 andre (gjerne ubøielige) smaaord. Naar saaledes noget av gram- 

 matiken synes at staa fast, kan man — med retledning i reale 

 forhold (indskriftenes sandsynlige bestemmelse, litterært over- 

 leverte person- og stedsnavne som hører hjemme i indskriftenes 

 nærmeste omgivelser, o. s. v.) — gaa til forsøk paa at bestemme 

 nøiere de enkelte ords betydning. 



Det vil herav let forstaaes at det for Torp først og fremst 

 maatte være magtpaaliggende at trænge ind i det lykiske sprogs 

 grammatiske eiendommeligheter. Hans „Lykische Beitrage I" 

 indleder den korte blomstringstid i utforskningen av det lykiske 



1 Ved siden av Torp maa forøvrig i denne forbindelse nævnes fransk- 

 manden Imbert samt — fra den nærmest følgende tid — Vilh. Thomsen. 



