129 



Berlin en lang etruskisk nidskrift, gaar han dernæst over til — 

 høist bemerkelsesværdige — forsøk paa at tolke længere sam- 

 menhængende tekster, fornemmelig fra mumiebindet. Han frem- 

 hæver i fortalen at man nu bør ta skridtet fuldt ut og søke at 

 utfinde endelsenes og suffiksenes funktion av sammenhængen: 

 „Det ene ord maa belyse det andet. Derfor havde Pauli af gjort 

 uret, naar han mente, at „det forhaandenværende grundlag ikke 

 var tilstrækkeligt til, at man allerede nu turde vove sig til hele 

 nidskrifter, naturligvis med undtagelse af de korte sepulkral- 

 indskrifter". Tvertimod: denne opgave har altid foreligget, kun 

 skade, at Pauli har veget tilbage for den." 



Saaledes maa Torp's virksomhet som etruskolog ikke bare 

 bedømmes efter de enkelte resultater som indvindes, men i endnu 

 langt høiere grad efter de arbeidsmaal han gjennem sin forsk- 

 ning satte. Han er Pauli's arvtager baade i ord og gjerning. 

 Sammen med Pauli maa han nævnes som den eneste sunde 

 metodes hævder utigjennem til vore dager. 



Endnu har vi at omtale et litet arbeide av Torp over et 

 likesaa omstridt og dunkelt oldtidssprog, hetitisk. 



Blandt de talrike lertavler med babylonisk-assyrisk kileskrift 

 som i den senere tid er fremdraget i Tell-el-Amarna i Mellem- 

 Ægypten, fandtes ogsaa 3 breve som er avfattet i ukjendt, ikke 

 babylonisk-assyrisk sprog. To av disse breve er i det sprog som 

 taltes i et landskap Arzawa. Ved bearbeidelsen av Tell-el-Amarna- 

 brevene førtes vor landsmand J. A. Knudtzon ogsaa ind paa 

 studiet av de to Arzawa-breve, hvis sprog han henfører til det 

 østlige Kilikien eller det sydlige Kappadokien og anser for 

 hetitisk. 



Det længste av brevene begynder med to linjer i babylonisk- 

 assyrisk sprog, som paa en maate utgjør brevets adresse. Der- 

 paa følger to parallele avsnit, hvorav det første inde imellem 

 Arzawa-teksten indeholder endel babylonisk-assyriske ord, som 

 betyder „huse, hustruer, barn, krigere, lande" o. s. v., alle for- 

 synte med endelsen -mi; i det andet parallele avsnit er til de 

 samme ord hængt endelsen -ti. Under henvisning til andre breve 

 drog Knudtzon herav den skarpsindige slutning, at avsenderen 



9 



