151 



derav; han paaviser at selv tilnærmet absolute baner er at fore- 

 trække for elliptiske elementer, da de gir bedre oversigt over 

 bevægelsens natur. Endelig har han i 1901 under titelen „Ueber 

 die Bestimmung der Glieder langer Perioden med besonderer 

 Riicksicht auf die kleinen Planeten der Hecubagruppe" git en 

 fortsættelse til videre utvikling av de elementære led med lange 

 perioder. 



I forbindelse hermed kan nævnes, at der til overtagelse av 

 en del av det arbeide som foraarsakes ved den overvældende 

 mængde av smaa planeter (for tiden over 800), i 1913 blev op- 

 rettet et saakaldt planetinstitut i Frankfurt am Main under 

 ledelse av prof. Brendel, ogsaa en av Gyldens tidligere elever. 

 (Han har ogsaa været her i landet, idet han allerede i 1892 var 

 oppe i Finmarken og tok fotografier av nordlys, hvorefter han 

 fandt at kunne anbefale metoden til parallaxebestemmelse). I den 

 første aarsberetning for dette institut oplyses, at Backlund hadde 

 utvirket at Akademiet i Petrograd skulde besørge offentlig- 

 gjørelsen av de arbeider som efterhaanden utførtes ved insti- 

 tutet. Hvorledes det kan gaa med dette nu, vet jeg ikke. 

 I den næste aarsberetning meddeles at Brendel helt fra krigens 

 begyndelse hadde været „zivilinternierter" i Frankrig. 



Ogsaa teorien for præcession og nutation har Backlund 

 behandlet, idet han deri tinder en analogi med teorien for pla- 

 netenes bevægelse. Han paaviser at man paa høire side i 

 Eulers rotationsligninger kan medta ikke blot Solens og Maanens, 

 men ogsaa planetenes tiltrækning; dog vilde en endelig gjennem- 

 førelse herav kræve kjendskap til planetenes absolute baner. 



Et punkt hvor Backlund kanske har nedlagt mere arbeide 

 end paa noget andet, er teorien for Enckes komet, den inderste 

 av de periodiske kometer, med en omløpstid av litt over 3 aar. 

 Den blev opdaget som periodisk i 1819 og har av et par neden- 

 for nævnte grunde en speciel interesse. Forutberegningen blev 

 gjennem en række av aar utført av Encke, efter hvem den har 

 faat navn, og efter hans død av en anden tysker v. Asten, 

 som var ansat i Pulkova, men døde ung i 1878. Derefter blev 

 den overtat av Backlund, hvis første avhandling (fra 1881) slutter 



