58 



Hadde den anden generation av ægyptologer stukket op græn- 

 sene mellem de enkelte discipliner, og skaffet tilveie materiale 

 — leksikalsk, grammatisk, historisk, arkæologisk osv. — , saa 

 gjaldt det nu under den tredje periode at granske dette materiale 

 nøiere, undersøke dets brukbarhet, sortere det, og bruke det til 

 opbygning saa langt det rak. 



Denne tredje generation, der hos os var repræsentert av 

 Lieblein — som gjennem en aarrække underholdt en nær forbindelse 

 med M. — , hadde i Frankrike sine repræsentanter i Pierret, 

 Lefébure, Guieysse, Jacques de Rouge. Hertil kom saa, som 

 den der snart skulde overstraale de andre, Maspero. 



Hans overordentlig rike videnskabelige produktion omfattet 

 i 70-aarene publikation av hieratiske tekster, studier over demo- 

 tisk, overmaade vigtige og frugtbare grammatiske undersøkelser 

 (bl. a. av det personlige pronomen og av konjugationene), samt 

 historiske forskninger. I 1875 utkom hans populære, til flere 

 sprog oversatte, fremstilling av de orientalske folks historie i 

 oldtiden. Dertil stadig avhandlinger, oversigter og anmeldelser i 

 forskjellige tidsskrifter, franske, engelske og tyske, fremfor alt i 

 Revue critique. 



Den interesse M. forstod at vække for sin videnskap, med- 

 førte at allerede meget snart en række elever samlet sig om 

 ham. Det var endel utlændinger, som italieneren Schiaparelli, 

 senere direktør for museet i Turin ; tyskeren Wiedemann, nu 

 professor i ægyptologi i Bonn ; og svensken Karl Piehl, der døde 

 i 1904 som professor i ægyptologi ved universitetet i Upsala. 

 Men fremfor alt var det en række franskmænd, som under M.s 

 fortrinlige ledelse kappedes om at vinde sig et navn inden den 

 videnskap som var grundlagt av deres landsmand Ghampollion. 

 Med sit fremragende organisatoriske talent forstod M. at dispo- 

 nere disse unge friske kræfter paa en saadan maate at det ga 

 størst mulig utbytte for den nye videnskap, hvis dyrkere hittil 

 gjennemgaaende hadde arbeidet uten kontakt med hverandre. 

 M. blev m. a. o. grundlæggeren av en fransk ægyptologisk skole, 

 som arbeidet efter en av ham anlagt plan, og fra ham mottok 

 rike impulser. Av denne skoles repræsentanter skal jeg her bare 



