66 



Mindetale over professor dr. August Leskien 



holdt i den hist.-filos. klasses møte den 23de februar 1917 



av 

 OLAF BROCH. 



Vort selskap mistet sidste 20de september et berømt medlem, 

 professor August Leskien i Leipzig. Det er min opgave at holde 

 den mindetale over ham som hævdvunden skik tilsier. 



At løse denne opgave til tilfredshet er ikke let. Ikke at det 

 er vanskelig at gi en oversigt over Leskiens videnskabelige pro- 

 duktion, at referere og karakterisere dens indhold. Men enhver 

 som overhodet har hat med moderne sprogforskning at gjøre, 

 selv om han ikke har beskjæftiget sig med de slaviske og bal- 

 tiske sprog, der var vort avdøde medlems særomraade, har han 

 dog vistnok en følelse av at Leskiens fulde værdi i sin samtids 

 videnskabelige liv ikke kommer til sin ret ved en saadan refere- 

 rende oversigt. 



Leskiens hele personlighet, som grundig forsker, som ypperlig 

 lærer og som fintdannet, hjertevindende menneske, vilde utvilsomt 

 overalt sikret ham den fremragende lærdes og universitetslærers 

 tiltrækningskraft og indflydelse paa tidens aandsarbeide. Men 

 som det kan ske ved de større lærdomssæter: hans indflydelse 

 har tydelig opnaadd en slags potenseret værdi, fordi han ikke 

 var den ensomme, men indgik i et rikt videnskabelig milieu, hvor 

 den stadige gjensidige tankeutveksling blir at ligne med induk- 

 tionsstrømmen — men hvor det selvfølgelig ogsaa blir saa meget 

 vanskeligere at avgjøre hvad der er den enkeltes, personens 

 indsats og eie. 



Mine tilhørere vil ved tanken paa Leipzigs fremskutte plads 

 i de sidste aartiers sprogforskning rimeligvis uvilkaarlig knytte 

 Leskiens navn sammen først og fremst med Brugmanns, videre 

 kanske med Sieverss. Og med fuld ret. Ved nøiere eftersyn 

 vilde De maatte flette det sammen med mange flere, baade nær- 

 mere og fjernere kolleger, baade i og utenfor Leipzig, i tæt, for 

 ikke at si uløselig sammenhæng. Selv elever og fagfæller føler 

 sig under saadanne forhold let uklar over, ikke hvad den enkelte 



