118 



neske. Altid hadde han nyt at bære frem, og til det sidste 

 gjorde han det med entusiasme, drevet av en visdomstørst som 

 aldrig blev slukket. Und alle Nåh und alle Ferne Befriedigt 

 nicht die tiefbewegte Brust, som det heter i Faust. 



Ettersom aarene gik var det adskillig han præget med 

 sin egen tanke. Og det er værdifulde ting iblandt. Utgiveren 

 av det mest anselige internationale verk om filosofiens historie, 

 Ueberweg-Oesterreich, har i Ilte oplag av sit Grundriss der Ge- 

 schichte der Philosophie efter min mening taksert denne kjends- 

 gjerning rigtig. I sin indholdsoversigt over det som er gjort i 

 vort land, fører han Aars op som en der gjennem sin produk- 

 tion i fortrinlig grad repræsenterer den norske filosofi. 



Dr. Aars hører til dem som med engang har følt sig kaldet 

 til den tænkergjerning som blev hans. Har en fugl faat san- 

 gens gave, saa skal det tidlig merkes paa kvidret. Teologien, 

 som dr. Aars valgte som embedsstudium, interesserte ham mest 

 for de problemer den i saa mange maater er skikket til at føre 

 en hen til. Knapt hadde han eksamen bak sig, saa vandt han 

 i 1893 Monrads guldmedalje for en filosofisk avhandling. Fan- 

 tasiens betydning for erkjendelsen het den ; senere git ut med 

 Utelen: Tanker og syn. 



Nu tok Aars vandringsstaven op. Filosofien oplevde i hine 

 dager sin store omveltning inden psykologien. Det blev et al- 

 ment rop efter andre metoder. I Norge stængte man den nye 

 aand ute. Selv Høffding var noget fremmed for den. Men 

 frem naadde den dog. Til os og. Gjennem bøker og tidsskrifter, 

 gjennem hentydninger i den almindelige litteratur. Det rygtedes 

 at man hadde fundet utvei til at arbeide i sjælevidenskapen med 

 lignende sikkerhet som inden naturvidenskapene. Med det var 

 en gren — en hovedgren — av filosofien løftet op i høide med 

 anden videnskabelig granskning — en ære som man negtet den 

 tidligere filosofi med dens frynser av ord og dens dialektiske 

 haarkløverier. 



Det store navn var Wilhelm Wundt. Til ham stevnet Kri- 

 stian Aars. Med ild i hugen og med en spænding som hos en 

 ung erobrer. Kanske blev dette aar i Leipzig det lykkeligste 



