120 



dommer om virkeligheten, hvad er de til syvende og sidst? 

 Intet andet end logiske slagskygger fra de ting vi erfarer i vort 

 indre, projektioner kalder Aars dem. Emnet er ikke saa greit. 

 Det skal mot til at gi sig i lag med at rede det ut. Aars gaar 

 ikke unda de tunge, store spørsmaal, selv det metafysiske spørs- 

 maal om verden svarer han paa. Verden er hverken et pro- 

 dukt av fysiske kræfter eller av rent aandelige virksomheter. 

 Med det ene tar man for litet med; med det andre for meget. 

 Oplevelse er det begrep man maa ta til utgangspunkt for kon- 

 struktionen. Ingen gjenstand maa projiceres i verden, med- 

 mindre den maa tænkes som direkte og nødvendig aarsak til 

 en eller anden bestemt oplevelse. 



Problemet om virkelighet blir altsaa et psykologisk. Aars 

 saa at si vrænger de ting ut som individet har oplevd i sit 

 indre. Et øieblik stanser han rigtignok op ved begrepet eksi- 

 stens, som jo ikke er oplevd virkelighet ret og slet, men er vor 

 tanke om oplevde ting. Men straks man spør efter indholdet 

 til det eksisterende, blir man henvist til oplevingene. Aars op- 

 løser efter denne metode virkeligheten, vor kundskap om eller 

 tro paa den, i 7 stykker, som han kalder hovedgaatene i sjæle- 

 livet. De er: 



1) Nogen grundstykker i vort medvit, elementer i vort be- 

 vissthetsliv : nemlig kvalitets- og intensitetsoplevelse, viljes- og 

 følelsesrørsler. Til det kommer det sjælelige præg vi kalder hu- 

 kommelse og den sjælelige delingsmulighet. 



2) Sammenligningen. Aars holder med Hobbes og Locke 

 evnen til at sammenligne for den fundamentale i sjælelivet. Det 

 gives saa mange „sjæler" i verden som det gives sammenligne- 

 lige oplevelser. 



3 og 4) De to projektioner av vor tidssans. Den ene be- 

 visstheten om sukcessionen. Aars opfatter den og det som sva- 

 rer til den, nemlig varigheten, anderledes end Bergson. Den 

 er et produkt av en direkte sammenligning mellem oplevelser 

 som er skilt fra hverandre i tid. Den andre projektion av tids- 

 sansen er forventningen. Om det begrep har Aars skrevet ved 

 flere leiligheter. Forventningen har sit indhold i en sammen- 



