128 



til i et leiet hus, — den gamle kunst- og haandverkskole og en 

 privat malerskole i Kristiania, desuten kunstforening i Kristiania 

 og i et par andre smaabyer, hvor vore utvandrede kunstnere 

 eller en eller anden maatelig tysker utstilte og solgte sine 

 billeder. 



Under slike ferske forhold skulde Dietrichson vække sansen 

 for æstetiske værdier og søke at utvikle en bredere kunstnerisk 

 almenkultur. Han skulde skape faste organer for disse kultur- 

 funktioner, som ofte selv i dannede kredser hertillands dengang 

 blev set paa med forstaaelsesløshet og spot. 



Slik som forholdene laa an herhjemme, maatte hans virke 

 bli likesaa meget av organisatorisk som av videnskabelig karakter. 

 Og han medbragte til løsningen av denne mangeartede opgave 

 evner hvori organisatorisk talent, vaakent initiativ og energi 

 betydde mindst likesaa meget som videnskabelig kritik og lærdom. 

 Det blev paa denne maate et betydningsfuldt kapitel i norsk 

 kulturhistorie hvori Dietrichson kom til at spille en vækkende 

 og ledende rolle. Fordi det her dreier sig om et hovedpunkt i 

 vor kulturs utviklingshistorie, bør hans rolle i disse forhold mindes 

 likesaa fuldt som hans videnskabelige virksomhet. 



Dietrichsons virke i Norge som i Sverige blir saaledes — 

 som vi skal se — det første typiske utslag her i Norden av 

 19de aarhundredes demokratiske kunstsyn, som staar i karakte- 

 ristisk motsætning til 18de aarhundredes ogsaa paa dette om- 

 raade aristokratiske kultur. 



For at forståa maaten hvorpaa Dietrichson søkte at løse den 

 foreliggende opgave herhjemme, er det nødvendig at erindre den 

 virksomhet han hadde utfoldet i Sverige. For det var i væsent- 

 lig grad den kunstneriske organisation fra Stockholm han søkte 

 at overføre til Kristiania. 



Herinde i Sverige hadde han spilt en betydelig litterær rolle og 

 særlig som forkynder (i tale og i praksis) av den tanke, at det 

 gjælder i vor demokratiske tid at gjøre kunstens værdier til alle- 

 mands eie — føre dem ut i livet, ind i hjemmene og la dem 

 stemple de gjenstander vi daglig har for øie. Det blev av grund- 

 læggende betydning dette — og det er det samme problem som 



