130 



gamle tiders ypperste kunsthaandverk i den hensigt, at de skulde 

 vise veien til gjenreisning av vor egen tids sunkne dekorative 

 instinkter. Selv om man i vore dager har begyndt at stille sig 

 sterkt kritisk overfor troen paa kunstindustrimuseernes direkte 

 forbilledlige værd for den levende nutidskunst og har begyndt 

 at opfatte dem og indrette dem væsentlig som historiske sam- 

 linger mere end som mønstersamlinger, er det allikevel utvilsomt, 

 at denne store verdensbevægelse som førte dem frem, har været 

 av grundlæggende betydning for 19de aarh.s kunstneriske gjen- 

 reisning. I Sverige var Dietrichson sjælen i dette arbeide. Han 

 var den betydeligste sakkyndige og ordnende kraft ved erhver- 

 velsen av de skjønne og kostelige samlinger av gammelt kunst- 

 haandverk fra alle land som — sammen med Karl XVs og 

 grev Bielkes samlinger — nu fylder 2det stokvérk i National- 

 museet i Stockholm. 



Ved siden av at være en ledende kraft i Sløidforeningens 

 arbeide for anvendt kunst var Dietrichson 1867 blit lærer — 

 1869 professor — i kunsthistorie ved Kunstakademiet i Stock- 

 holm. Det var jo væsentlig de bredere, mere almene drag av 

 den kunstneriske utviklingshistorie han her hadde at foredrage, 

 og hans klare og fængslende fremstillingskunst gav ham her en 

 overordentlig tilslutning. Jeg har selv hørt svensker som nu 

 hører blandt sit lands bedste navn inden kunstkredser, tale sterke 

 ord om den henførelse hvormed Dietrichson ved sin malende 

 veltalenhet i deres ungdom i 1860— 70-aarene førte dem ind i den 

 store kunsts verden. 



Endelig var det som amanuensis ved Nationalmuseets haand- 

 tegning- og kobberstiksamling med de rike gamle Tessinske sam- 

 linger av grafisk kunst i sit verge, at Dietrichson tok initiativet 

 til at søke gjenoptat den forlængst glemte raderkunst i Sverige 

 ved oprettelsen av en raderskole og ved utgivelsen av sit ganske 

 udmerkede „Tidskrift for bildande konst och konstindustri" 

 (1875—76). Dette faldt helt sammen med linjen i hans øvrige 

 virksomhet. Grafikken er jo baade som selvstændig og som re- 

 producerende kunst et middel til at sprede kunstværdier til over- 

 kommelige priser i alle samfundslag. 



