14 P- A. ØYEN. [No. 2. 



kupper; retningen er dalens. Paa flere steder har man ud- 

 prægede terrasser, der imidlertid som regel er meget ødelagte 

 ved den senere erosion; saaledes er rasede lerbakker meget al- 

 mindelige og i disse en frodig vekst af Tussilago. Som et 

 eksempel herpaa kan nævnes egnen om blaafarveverket, hvor 

 man saavel ovenfor som nedenfor har store lerras paa begge 

 sider af elven. Leret holder sig i den blaagraa f arve ; paa andre 

 steder har man en mere lysegraa, og undersøgelsen viser da 

 gjerne iblandingen af temmelig meget fin sand, ja denne kan 

 paa mange steder blive forherskende, saa man faar sandterrasser. 

 Af teglverker har man det nu nedlagte ved Brevik. 



Omtrent midtveis mellem Hovland og Vadbroen er der 

 lige ved veien aabnet et større snit i et grustag. Der saaes her 

 en række vekslende lag, af snart mere sandblandet og snart 

 mere lerblandet materiale, i svævende stilling, lag af en halv til 

 to decimeters tykkelse. 



Ifølge opgave fra Buskeruds amtsingeniørkontor ligger vei- 

 planet paa dette sted i en høide af ca. 104 m. o. h. Over 

 veibanens plan har man først nedraset grus, sand og skjæl- 

 smulder ca. et par meter, derover et 2 m. høit snit i selve skjæl- 

 banken og saa endelig øverst i brinken ca. 3 dm. muldblandet 

 grus og sand. Den ydre terrassekant ligger saaledes 108,5 m. 

 o. h. Indover i retning mod det faste fjeld, der her bestaar af 

 en graa gneis, hvis overflade er smukt isskuret i elvens eller 

 dalens løb, er terrassens skiktning svævende, men gaar snart 

 over i svagt stigende. Og i denne indre del af terrassen har 

 man nederst et graat rullestensgrus med talrige hovedstore stene 

 og derover skiktet sand, der øverst bliver mere gulgraa og noget 

 muldet og har en overflade, hvis svage stigning svarer omtrent 

 til skiktningens. Inderst inde mod fjeldvæggen, i en afstand af 

 henimod firti meter fra terrassebrinken, laa underst morænegrus 

 og derover et graagult, grovt, kun delvis slidt og laget materiale, 

 et egte strandgrus, der gik op til en høide af 113 m. o. h. 

 Der fremtræder saaledes i selve terrassens bygning en udpræget 

 faciesdannelse. 



Fra denne skjælbanke er for længere tid siden prøve, be- 



