24 P. a. ØYEN. [N 0> 2. 



Hvad der imidlertid her i denne forbindelse interesserer 

 mest, er fundet af Pholas candida og Gardium edule i den 

 ovalt elliptiske form, med de om disse to karakteristiske former 

 grupperede arter. Dette er altsaa det samme selskab, som vi 

 fra Grorud station har fulgt til Skrellene paa østsiden af 

 Kristianiafjorden og paa vestsiden over Norderhov og Sigdal til 

 Jarlsberg. Ved Grorudvandet i Sem har vistnok denne fauna 

 efter sammensætningen at dømme levet paa mindst en fem, 

 muligens henimod ti, favnes vand, hvilket skulde give en høide 

 af ca. 95 — 105 m. o. h., eller vel det, for pholas-niveauets grænse. 



Om vi da sammenstiller de værdier, vi nu har fundet for 

 pholas-niveauets grænse ved Skrellene, Grorud station, Burud, 

 Hovland, Grorudvand, saa faar vi en oversigt over landpladens 

 beliggenhed under den tid, vi her har for os. Men det er vel 

 at mærke kun de store træk, nogle saadanne enkeltvise punkter 

 kan fastsætte; i detaljerne er her endnu meget at udforske. 

 Imidlertid fortjener det særlig oprnærksomhed, at der i 

 jernbaneskjæringen øst for Grorud station og i snittet gjennem 

 skjælbanken ved Hovland viste sig meget stor overens- 

 stemmelse. 



Det er eiendommeligt, at man ved Grorud har den ud- 

 prægede terrasse, hvori Gardium edule og Pholas candida 

 forekommer, begrænset med delvis littorale afsætninger i en 

 høide af 130 m. o. h., medens der i jernbaneskjæringen øst for 

 Grorud station i den samme terrasse i et høiere niveau øverst 

 forekommer et skikt af sammenstuvede eksemplarer af Mytilus 

 edulis af samme karakter som i øverste niveau i banken ved 

 Hovland. Men paa dette sidste sted laa under dette niveau det 

 nævnte sandlag med Gardium edule, et mere littoralt facies- 

 niveau. Og en anden eiendommelighed er, at der i Kristiania- 

 trakten forekommer littoralbanker fra den forudgaaende stignings- 

 gruppe ned til et niveau, der ligger mellem de lavere Cardium- 

 afsætninger og de høiere Mytilus-ai sætninger. De forskjellige 

 her nævnte fænomener sammenlagt antyder for pholas-niveauet 

 en liden oscillation i strandlinjens stilling. Men samtidig hermed 

 maa ogsaa, som de forskjellige afsætningers petrografiske be- 



