1907.1 NYE BIDRAG TIL BEST. ÅF PHOLAS-NIVEAUET. 25 



skaffenhed viser, en forandring i nedbørmængden have fundet 

 sted, med andre ord en klimatoscillation. 



Hvor stor denne klimatoscillation har været, vil det vistnok 

 falde vanskelig at bestemme, da det faunistiske særpræg ud- 

 viskes saavel opad som nedad, hvorimod man her vistnok bedre 

 kan bestemme de to klimatiske faktorers relative forhold med 

 hensyn til klimatets særpræg i denne periode sammenlignet med 

 den forudgaaende og den efterfølgende. Thi medens den forud- 

 gaaende periode, som allerede ovenfor nævnt, maa betragtes som 

 i det store og hele forholdsvis tør, hvilket ogsaa kanske i en 

 endnu mere udpræget grad har været tilfælde med den efter- 

 følgende periode, mactra-niveauets 1 , saa maa allerede under 

 pholas-niveauets første tid for nedbørens vedkommende foran- 

 dringen være kommet over paa kurvens negative del, medens 

 temperaturen dog, som den fortsatte indvandring af stadig mere 

 varmtelskende former viser, maa have været i stigende. Samtidig 

 naar strandlinjens negative forskyvning sit minimumspunkt i 

 det udprægede cardium-niveau. Medens nu efter alt at dømme 

 strandlinjen i den nærmest følgende tid har undergaaet en svag 

 og langsom positiv forskyvning, synes temperaturen, efter de 

 faunistiske forhold at dømme, at have været i synken, medens 

 nødbøren har fortsat den allerede tidligere begyndte forandring 

 henad kurvens negative del paa en saadan maade, at klimat- 

 kurven naar hen mod et minimumspunkt samtidig med, at strand- 

 linjens positive forskyvning fører hen mod et maximumspunkt. 

 Og det er vel ikke usandsynlig, at de to vendepunkter naaes 

 omtrent samtidig; i ethvert fald er der en mærkværdig over- 

 ensstemmelse i saa henseende mellem afsætningernes petro- 

 grafiske beskaffenhed og faunistiske indhold. Med mytilus- 

 niveauet som vendepunkt slaar strandlinjens forskyvning over i 

 negativ retning samtidig med, at nedbør og temperatur ogsaa 

 slaar om, den første i aftagende, den sidste i tiltagende, for paa 

 denne maade i forening at indlede klimatiske forhold, der 

 videre udviklet i samme retning fører over i den efter- 



1 Christiania Vid.-Selsk. Forh. 1906, no. 1. 



