28 P. A. ØYEN. [No. 2. 



Lovmæssigheden træder saaledes tydelig frem i den af- 

 tagende gradientnormal. 



Men vi er nu kommet saa langt, at vi øiner som en mulig- 

 hed, at hvert enkelt mere fremtrædende niveau har været led- 

 saget af en større eller mindre oscillation, ja for enkelte er det 

 allerede med sikkerhed bevist. Vi har tillige seet, at denne 

 oscillation snart kan være større i det centrale omraade, snart 

 større i det perifere omraade, og at derfor gradientnormalen, 

 ligesom den veksler fra sted til sted, ogsaa vil veksle fra 

 tid til tid. 



Der fremstiller sig derfor her en mulighed, som jeg paa 

 mine ekskursjoner med de studerende flere gange har antydet, 

 nemlig at inden visse dele af et bestemt oscillationsomraade 

 bevægelsen er af den art, at totalbevægelsen søger at nærme 

 sig en bestemt værdi, dog naturligvis saaledes, at ud imod selve 

 oscillationsomraadets periferi vil denne værdi mere eller mindre 

 hurtig nærme sig nul, medens i de mere centralt beliggende 

 dele af oscillationsomraadet nok forholdet fra sted til sted kan 

 være noget mere kompliceret. 



Netop i den opgave, empirisk og theoretisk at fastsætte 

 formen af de kurver, eller af den kurve, som giver et billede 

 af denne isostatiske bevægelse, ligger der et stort arbeide for 

 fremtidens forskning, og det er paa faa punkter inden dette 

 forskningsomraade, vi saa let erkjender vor store uvidenhed, 

 som netop naar vi stilles lige over for den opgave. 



Trykt den 16. juli 1907. 



