FREDRIK GRØN. [No. 5. 



Den første gang, vi finder theriak omtalt som et i Norge 

 exislerende stof, er nu i en fortegnelse over løsøre af forskjellig 

 slags, tilhørende kong Magnus Erikssøn, hvilket han har afgivet 

 til Ingemar Ragnvaldssøn. Fortegnelsen er dateret 5te mai 1340 

 og udstedt i Bahus 1 . Texten er affattet paa Latin. Blandt en 

 række forskjellige droguerier, saasom piper majus, cobebur 

 (cubebæ), zingiber o. fl., nævnes tilslut: „item j ciphus 2 teriaci, 

 item j ciphus electuarii". Men i et lidt senere diplom 3 , dateret 

 d. 27de februar 1365 og udstedt paa Tønsberghus, indeholdende 

 en fortegnelse over kong Magnus's dronning, Blancas, efterladen- 

 skaber, heder det med norsk text i slutningen af diplomet: 

 „jtem æin liten byssa med treakal" (byssa = daase, Fritzner). 

 Det fremgaar med tilstrækkelig tydelighed af sammenstillingen i 

 begge fortegnelser, at der er tale om et værdifuldt stof, idet det 

 sidestilles med en hel del kostbarheder. Dronning Blanca, der 

 var af fransk herkomst og datter af en greve af Namur, men 

 beslegtet med kong Filip IV af Frankrige, har muligvis op- 

 rindelig bragt dette kostbare stof med sig fra sit hjemland, som 

 hun forlod allerede i 1335 for at ægte kong Magnus Erikssøn. 

 Hun blev forøvrigt af det svenske aristokrati rnistænkt for at 

 have forgivet sin søn, kong Erik Magnussøn, og dennes hustru, 

 men efter historikernes mening uden grund. Hun døde paa 

 Tønsberghus i 1363. 



At det ved den heromhandlede tid ikke blot var enkelte 

 farmakologiske sjeldenheder, som indførtes til Norge, men at der 

 af og til skaffedes høitstaaende personer den nødvendige for- 

 syning af medikamenter udenlandsfra, er i og for sig sandsyn- 

 ligt. Saaledes taler f. e. biskop Haakon i et brev 4 fra Bergen, 

 dateret 22 /3 1341, og afsendt til korsbroderen Arne Vade, om en 

 vis Raymund de Lamena, der skulde skaffe kongen „spiz" (o: 

 krydderier, „specerier") og forskjellige „apothecaria u . Dette ord 



1 Diplomatarium Norvegicum, III, s. 178. 



2 ciphus er middelalderlig lat. og betyder „kop", „lidet kar" (Du Cange: 

 ciphus = scyphus = fr. gobelet, tysk Tasse). 



3 D. N., III, s. 270. 



4 D. N. VIII, s. 148. 



