20 FREDRIK GRØN. [No. 5. 



hugorm efter en meget omstændelig fremstillingsmaade 1 : Man 

 skal fange en hugorm (vipera) en onsdag i mars og præparere 

 den omhyggelig og tørre den, og siden tjener den nærmest som 

 en amulet mod croup. Vanskeligheden ved at paatræffe en 

 hugorm saa tidlig som i mars kan delvis forklare den store 

 anseelse, som dette middel nyder. At ogsaa taterfolket i vort 

 land har kjendskab til en „troldorm", fremgaar af Eilert Sundts 

 beretning 2 . Han omtaler, at almuen i Norge anser denne for 

 et virksomt middel mod kreatursygdomme og nævner specielt 

 brugen af dens „fedt" og „benrad". Som bekjendt, er „orme- 

 fedt" forresten den dag idag en ikke aldeles ukjendt rekvisition 

 paa vore apothek af bondebefolkningen. 



Fra Steiermark beretter Foss el 3 om en række forskjellige 

 midler, tilberedt af hugorm eller snog, mod en hel del sygdomme: 

 Mod „Fraisen" (convulsioner) hos børn anvendes som amuletter 

 s. k. Heckwurmperlen, som laves paa følgende maade: En hug- 

 orm fanges og nedgraves i en myretue, nedlagt i en potte. De 

 afgnavede hvirvler af hugormen kjædes sammen og hænges om 

 barnets hals. Dette middel bruges ogsaa mod epilepsi. Mod 

 lungetæring bruges „Kreuzotter" : fedt baade udvortes og ind- 

 vortes 4 ; det samme middel tjener ogsaa som øiensalve ved 

 hornhindefordunklinger 5 . Det stammer forøvrigt allerede Jra 

 Plinius: „adeps viperinus — utilissime oculos inunguit" 6 . Her 

 findes forøvrigt talrige anvisninger til dyrets præparering, delvis 

 ord til andet overensstemmende med de folkemedicinske „recepter". 

 Det kan derfor heller ikke forbause os, at hos Albert us 

 Magnus i en tysk oversættelse fra 1545 omtrent samme for- 

 skrift er at finde 7 : „Es soll auch das schmalz von diesen 



1 Medicina popoiare Siciliana, raccolta ed ordinala da Giuseppe Pitré, 

 Torino, Palermo 1896, s. 344. 



2 Beretning om Fante- eller Landstrygerfolket i Norge, Christiania, 1850, 

 s. 152 flg., sp. 154, note. 



3 Volksmedicin und medicinischer Aberglaube in Steiermark, Graz, 1886, 

 s. 72. 



4 s. 104 og s. 106. 



5 s. 93. 



6 Nat. hist. lib. XXIX, 38. (Detlefsens udgave: IV, s. 248). 



7 kfr. Fossel, 1. c, s. 93, note. 



