FREDRIK GRON. [No. 5. 



de indfødte ofte de saakaldte „slangestene" mod de der saa hyp- 

 pige slangebid 1 . De benyttes paa den maade, at de direkte 

 lægges paa biddet. De bestaar af bezoarstene, altsaa af tarm- 

 konkrementer af forskjellige dyr, et velkjendt folkemedicinsk 

 medikament, som ogsaa findes repræsenteret i vort lands folke- 

 medicinske materia medica under navn af „finnskudd" eller 

 „gandsten" 2 . Ofte forfalskes dog de kostbare bezoarstene med 

 kunstprodukter som sort agat eller brændt hjortetak. Scheube 

 tilføier, at disse slangestene i det høieste kan virke noget ud- 

 sugende paa grund af sin porøsitet; det er dog neppe tanken 

 herpaa, som ligger til grund for deres anvendelse, men snarere 

 den samme grundtanke som for slangekjødets, nemlig „similia 

 similibus". Det er derfor noget paafaldende, at Scheube tilføier 

 ovenanførte bemerkning. Desuden er vel slangegiftens virkning 

 af en saadan beskaffenhed, at en antidotisk „porøsitet" maa ude- 

 lukkes som medvirkende. Det viser sig ogsaa, at slangestene 

 er af meget gammel dato, idet allerede P lin i us fortæller, at 

 skytherne skjærer hugormens hoved op for at tåge ud en sten 

 (lapillus) 3 . Paralleler til disse slangestene finder vi forøvrigt i 

 stor udstrækning blandt de middelalderlige stene med overnatur- 

 lige egenskaber, saasom ravnestenen, ørnestenen, svalestenen 

 o. s. v., et kapitel af den middelalderlige overtro, som speciell 

 er behandlet i nordisk litteratur af F. L. Grundtvig 4 . 



Den gamle folkemedicinske organotherapi har, som bekjendt, 

 faaet ny og større interesse ved det lys, som den moderne, af 

 Brown Séquard særlig studerede, retning i de sidste aartier 

 kaster tilbage over denne. Ogsaa serumtherapien repræsenterer 

 jo paa én vis en form af organotherapi, eller rettere, som fransk- 

 mændene taler om, „opothérapie". Det har, som bekjendt, vist 



1 Scheube: Die Krankheiten der warmen Lander, Jena, 1900, s. 377. 



2 Kfr. forfatteren : Træk af norsk folkemedicin i Tidskrift for norsk 

 bondekultur, hefte III, 1906. 



3 Plinius, Naturalis Historia, lib. XXIX, 21. 



* I hans bog: Løsningsstenen, et sagnhistorisk studie, Kjøbenhavn, 1878. 

 Vi møder forøvrigt „slangestenen" under navn af „vattersotstenen" 

 ogsaa hos os, f. e. i én af Bangs formularer, nr. 903. Sig. Fonahn, 

 1. c, s. 9. 



