MAGNUS OLSEN. 



[No. 6. 



5 <f paa denne sten tog jeg dog ved tolkningen af brakteat-ind- 

 skriften nr. 28 intet hensyn, idet jeg kun bemerkede, at Valby- 

 indskriften ikke var sikkert tolket, saaledes at den hverken kunde 

 tale imod eller for min opfatning af r. 18 (og r. 8) paa brakt. 28. 

 Da jeg for omtrent et aar siden behandlede indskriften paa 

 brakt. 28, havde jeg heller ikke nogen bestemt mening om Valby- 

 indskriftens indhold. 



Det maa synes klart, at det er former af samme rune, 

 der forekommer paa Valby-stenen som r. 5 og paa brakt. 28 som 

 r. 18 (og r. 8). Da jeg anser betydningen a paa brakt. 28 for 

 sikret ved sprogformerne Aih og tAuiu, samt ved denne indskrifts 

 indhold i det hele tåget, synes heraf at følge, at \ i Valby-ind- 

 skriften betegner a og ikke er en sideform til \. Det gjælder 

 da om ud fra denne forudsætning at finde en tolkning af Valby- 

 indskriften. 



Sophus Bugge (Norges Indskrifter med de ældre Runer 

 s. 130 ff.) har opfattet r. 5 paa Valby-stenen anderledes, idet 

 han heri har seet en form af runealfabetets 13de rune \, som 

 han transskriberer ved i, e (udtalt i, e), og i overensstemmelse 

 hermed har han søgt at tolke Valby-indskriften. 



Denne indskrift, som bestaar af 10 runer, er fordelt paa 

 3 linjer (der er adskilte fra hinanden ved rammestreger) saaledes, 



tilladelse gjengivne efter hans tegninger anf. st. (tidligere ogsaa med- 

 delte i Aarbøger 1867 s. 23), som har afløst den mindre heldige afbild- 

 ning hos Stephens, Rnnic Monuments II s. 861. Den tredje tegning 

 giver et (ad fotografisk vei udført) tversnit af Valby-stenen, for hvilket 

 jeg har direktør Sophus Muller at takke. — Jeg har seet et foto- 

 grafi af Valby-indskriften, men har ikke undersøgl denne i original. 



Ved en sætterfeil er tegningen af stenens bagside hos Wimmer 

 stillet paa hovedet i forhold til indskriftfladen, hvilket er rettet i nær- 

 værende gjengivelse. 



