10 MAGNUS OLSEN. H.-F. Kl. 



feminine abstrakter paa idg. -ti- oftere suffiksbetoning og rod- 

 betoning i samme ord (jfr. oldind. matt- og mdti-). Saaledes 

 got. gabaurps (dat. gabaurpai) „fødsel, fødested", gabaurpi- 

 waurd „slægtsregister", men oht. giburt] got. gaqumps (dat. 

 -pai) „sammenkomst", men oldn. samkund; got. naup>s, dat. pl. 

 naupim, dat. sg. nauptai), men som første sammensætningsled 

 naudi- (naudi-bandi, naudi-paurfts), oht. not. Jfr. bl. a. 

 Kluge, Stammbildungslehre § 127. Jeg finder det derfor ikke 

 usandsynligt, at urnordisk ved siden af *abundi- (oldn. afund, 

 qfund) ogsaa har havt *abunpi- (AfunfD Valby). 



Hvorledes disse to former har været fordelte med hensyn 

 til sted og tid, derom er det umuligt at udtale nogen bestemt 

 mening. Heller ikke kan noget med sikkerhed afgjøres om de 

 to formers fordeling inden ordforraadet. Det vilde være tænke- 

 ligt, at *abunpi- og *abundi- i urnordisk var fordelte paa en 

 lignende maade som det usammensatte got. naups (stamme 

 naup)i-) og det i sammensætning optrædende naudi-, 



I historisk oldnorsk følger de feminine i-stammer i ental 

 o-bøiningen. Vi har ikke midler til at afgjøre, naar den femi- 

 nine i-bøining i ental er opgivet, men der kan ikke være tvil 

 om, at dette maa være skeet en god stund før den historiske 

 tid. Henimod den urnordiske sprogperiodes slutning tør da ordet 

 „avind" forudsættes i dativ ental at have havt formen *afunpu 

 {*«&-, -undu); jfr. f. eks. oldn. gigf dat. (af *gebu) og oht. 

 gebu, oldsaks, gébu dat. For det trestavelses *afunpu skulde 

 henimod Solvesborg-indskriftens tid optræde den synkoperede form 

 AfunJ3 ; som forekommer paa Valby-stenen; formelt fuldstændig 

 ensartet er nemlig asmut (af -mundu) i Solvesborg-indskrif ten l . 



Lydforbindelsen -np-, som i historisk nordisk sprog er assi- 

 mileret til -nn-, er i Afunf} endnu bevaret. Et andet eksempel 

 paa -np- i urnordisk foreligger mulig i skifDaleubaR (d. e. Skinpa-) 

 paa Skårkind-stenen, som maa være betydelig ældre end Valby- 

 amuletten. Assimilationen af -pn- til -nn- synes at have gaaet 



1 Derimod har endnu Leiden-runerækken de tostavelses former reiclu og 

 soulu uden synkope (S. Bugge, Bidrag til den ældste Skaldedigtnings 

 Historie s. 19). 



