1907.] VALBY-AMULETTENS RUNEINDSKRIFT. 11 



parallelt med overgangen fra -IJ)- (bevaret i owlfau-, cl. e. wolpu-, 

 Torsbjerg-dopskoen) til -II-. Valby-indskriften, som neppe kan 

 være meget ældre end aar 700, synes at høre til de yngste ind- 

 skrifter, som er skrevne med den længere rækkes runer. Endnu 

 noget yngre end denne indskrift maa da overgangen fra -nj)- til 

 -nn- være. 



Naar i Valby-indskriften nasalen n foran dental er udtrykt 

 ved en egen rune n og ikke, saaledes som ofte er tilfældet 

 (f. eks. i den nys nævnte Skårkind-indskrift), er ladet ubetegnet, 

 saa findes tilsvarende hertil i indskriftbrudstykket -undR paa 

 brakt. nr. 82; jfr. ogsaa ind Rok-stenen linje g. 



wi{Dr Afunfc betyder efter det foregaaende „mod avind", 

 o: denne amulet beskytter mod avind. 



Før jeg søger at bestemme, hvortil denne amulet-indskrift 

 nærmere sigter, skal jeg indføie nogle bemerkninger om gjen- 

 standens tid. Ved bedømmelsen heraf har vi flere holdepunkter. 



Dativformen AfunjD (for ældre *AfunfDu), der, som ovenfor 

 nævnt, i lydhistorisk henseende er analog med asmut paa Solves- 

 borg-stenen, kunde tale for at henføre Valby-amuletten til saa 

 sen tid som 750 — 775. Men paa den anden side synes det be- 

 varede n|D i AfunfD bestemt at fraraade at rykke indskriften saa 

 langt ned i tiden. I samme retning taler ogsaa runeformen for 

 a (r. 5), som ellers kun forekommer paa brakt. 28, der neppe 

 kan være synderlig yngre end omkr. 600 (Aarbøger 1907 s. 44). 

 Denne runeform, som kun kjendes fra Sjælland og Jylland (Ran- 

 ders-egnen), tør betragtes som en lokal varietet, der vistnok har 

 tilhørt en forholdsvis begrænset tid 1 . 



I henhold hertil skulde jeg være mest tilbøielig til med et 

 rundt tal at henføre Valby-amuletten til tiden omkring 700 2 . 



1 Om dette runetegns oprindelse har jeg udtalt en formodning i Aarbøger 

 1907 s. 43. 



2 Bugge (Norg. Indskr. med de ældre Runer s. 109) betegner Valby- 

 indskriften som „en Overgangsindskrift fra c. 750". 



