12 MAGNUS OLSEN. H.-F. Kl. 



Valby-amulettens vernende kraft maa navnlig tænkes at 

 være knyttet til den magiske rune A {*algin), som danner ind- 

 skriftens tredje linje. Paa lignende maade ender den magiske 

 indskrift paa brakt. 57 (fra Sjælland) med en tryllekraftig f-rune, 

 hvis kviste er ristede tredobbelt (Aarbøger 1907 s. 33 ff.). Men 

 ogsaa i de to med runer skrevne ord wi^r AfunJD synes at ligge 

 en magisk kraft. Det er utvilsomt den hele runeindskrift, som 

 har gjort Valby-stenen til en amulet, idet dens to afsnit, wi|Dr 

 Afun|3 og ylv-runen, synes at forholde sig til hinanden nøiagtig 

 paa samme maade som omskriften og den magiske bogstavfor- 

 bindelse paa de s. 5 omtalte „segl" ; jfr. f. eks. nr. 9 AG LA 

 f vid ollum illum ottaa. Valby-amuletten giver os det ældste 

 eksempel paa denne specielle art af magisk indskrift (formelen 

 „vid . . ." -j- magiske bogstavtegn), og den synes at antyde 

 historisk sammenhæng mellem sen-middelalderske magiske for- 

 mularer og tryllekraftige runeindskrifter fra førhistorisk tid 1 . 



I ordene „mod avind" ligger det ligefrem udtrykt, at Valby- 

 amuletten har tjent til beskyttelse mod den skadelige virkning, 

 som tænktes at udgaa fra visse personer. Denne amulet-indskrift 

 tør med hensyn til sin bestemmelse neppe skilles fra den lange 

 række af magiske formularer, optegnede i senere tid, som har 

 til overskrift „mod avind" eller lignende. 



Det vil her være af interesse at komme til klarhed over, 

 hvordan ordet „avind" anvendes i nyere nordisk folketro, og paa 

 hvilken maade og ved hvilke midler alt det onde, som sammen- 



Den ovenfor nævnte magiske bogstavforbindelse AG LA gjenfindes skreven 

 med runer paa en guldring i Nationalmuseet i Kjøbenhavn (behandlet af 

 Finn Magnusen, Runamo s. 586—588, hvis tolkning dog er ganske uhold- 

 bar). Denne guldrings indskrift, som jeg har undersøgt i original, er 

 utvilsomt magisk og maa paa grund af runeformerne være fra den sene 

 middelalder. Efter tre utydelige runer, som danner indskriftens første 

 linje, følger i to nye linjer runerne: aglagala I laga. 



Jeg har benyttet anledningen til at omtale denne indskrift her, da 

 den (sammen med „segl"-indskriften AG LA) uvilkaarlig leder tanken 

 hen paa runeforbindelsen agala i den sikkert magiske indskrift med 

 den længere rækkes runer paa spydstagen fra Kragehul mose. Denne 

 runeforbindelse tilhører dog et parti i indskriften, som endnu ikke er 

 sikkert afdelt og tolket, og videre maa der mindes om, at AG LA ikke 

 behøver at være af nordisk oprindelse. 



