1907.] VALBY-AMULETTENS RUNEINDSKRIFT. 15 



Hjem kom Sante Sunniva 1 , 



hun jamrede og klagede sig: 



„min Ku er Nat og Dag staalen." 



„Har du botet?" siger den Herre Jesus. 



„Nei," sagde Jomfru Marja, 



„jeg vil selv bote 



fra onde og Spils-Mands Øine, 



fra onde og Spils-Mands Tænder, 



fra alt det, som ondt er, 



fra alt det, som flyver 



mellem Himmel og Jord." 

 I 3 N. 

 Her vil „Spils-Mand" 2 sige: en mand, som kan „spilde", 

 d. e. fordærve, ødelægge (oldn. spilla, norsk dial. spilla). „Avinds- 

 mænd", som vil „spilde" kreaturerne, siges i formularen nr. 279 

 („For Klomsing'', Jeløen c. 1780) at „se af Misundelse og Be- 

 gjærlighed paa sin Næstes Gods". 



Den anførte formular „for avind", hvorved man kan „bote 

 fra onde og Spils-Mands Øine", er egnet til at vække en for- 

 modning om, at „avind" og „det onde øie" fra først af har hørt 

 nøiere sammen i norsk overtro, end man faar indtryk af efter 

 mængden af norske folkeoverleveringer, hvori der er tale om 

 „avind". Og denne formodnings rigtighed vil man finde be- 

 styrket, om man lægger merke til, paa hvilke omraader inden 

 menneskelivet det onde øie mest frygtes. Man vil finde, at det 

 onde øies enemerker omtrent fuldstændig falder sammen med 

 de omraader, paa hvilke „avinden" eller „avindsmanden" ude- 

 lukkende driver sit spil. 



Om „det onde øie" i nordisk overlevering foreligger en baade 

 indholdsrig og lærerig afhandling af den danske folkeminde- 

 forsker H. F. Feilberg 3 . Som Feilbergs sammenstillinger viser, 



1 I optegnelsen „Sømnia". 



2 Dette ord forekommer ogsaa i forvansket skikkelse i Bang nr. 219 

 (Jeløen, c. 1780), „ti stille, du Stil-Mands Tunge". 



3 „Der bose Blick in nordischer Uberlieferung", i Zeitschrift des Vereins 

 fur Volkskunde XI (1901) s. 304-330, 420-430. 



