J 907.J VALBY-AMULETTENS RUNEINDSKRIFT. 17 



en Ølbrygning." Hos Ross findes fra Vang i Valdres ovunda 

 „se med et ondt, skadevoldende oie" (f. eks. augunda kji på 

 kydn våra), og fra Guldalen ovnnds-vase m. „forvikling af garn, 

 voldt af et ondt øie" *. 



Forestillingerne om det skarpe bliks magt er i Norden mindst 

 ligesaa gamle som den ældste bevarede litteratur. „For jotnens 

 syn sønder sprang støtten, men først i to tverbjælken brast" 

 heder det om Hyme i HymiskviSa 12 (Gjessings overs.). Svan- 

 hild, Sigurd Faavnesbanes fagre datter, havde arvet faderens 

 skarpe blik; der maatte kastes en belg over hende, foråt hestene 

 skulde vove at træde hende til bane. Om det onde øies virk- 

 ninger fortælles i Laxdæla saga kap. 37 f.: En mand ved navn 

 Halbjørn „slibestensøie" {sUkisteinsaiiga) blev fangen af sine 

 fiender og med en belg over hovedet roet ud paa søen. Her 

 blev belgen tåget af ham, medens man knyttede en sten om 

 halsen paa ham. Med skjelende øine saa Halbjørn ind mod 

 land (HallbJQrn rak pd skygnur å landit, ok var augnalag 

 hans ekki gott). „Det var en ulykkesdag", sagde han, „da vi 

 kom til Kamsnes og fik at gjøre med Torleik, og det ønsker 

 jeg, at Torleik i fremtiden ikke skal faa nogen glædesdag og 

 at alle, som sætter sig i hans hus, skal faa et ulykkeligt ophold 

 der." Her er ikke ligefrem talt om den magt, som hans blik 

 havde. Men i det følgende kapitel (38) fortælles tydelig nok om 

 hans broder Stigande's onde øine. Medens Stigande sov, blev 

 der trukket en belg over hans hoved. Men der var i belgen et 

 hul, hvorigjennem han kunde se ind imod en frodig li. Da denne 

 blev rammet af hans blik, var det, ligesom en hvirvelvind for 

 hen over den, og fra den stund af voksede der her intet græs. 

 Stedet blev kaldt Brenna 2 . 



1 „Har et ondt Øie skjæmt ud Ens Fiskegarn, da skal man paa en eller 

 anden Maade faa Presten til at se paa det. Hans Øie fordriver 

 det onde Øie". Bang nr. 325, efter Gluckstad, Sundalens Beskrivelse 

 (1889) s. 99. 



2 Jfr. ogsaa, hvad der fortælles om heksen Ljot i Landnåmabok og i 

 Vatnsdæla saga kap. 26. Fremdeles Asbjørnsen, Huldre-Eventyr 3 

 s. 116. 



2 



