1902.] MEDDELELSER OM NORGES FISKE I AARENE 1884 — 1901. 65 



En Pigmentstribe af noget mørkere brunrød Farve strækker 

 sig midt nedad Struben, og en Række sortagtige Puncter langs 

 Analens Grund. 



Iris er sølvfarvet med sort Pupil; Øiets øvre Rand er guld- 

 glindsende eller sort. 



2. Hos fuldt udviklede Individer om Sommeren naar 

 Pigmenteringen en større Udstrækning. Legemet er vistnok idet- 

 hele transparent; men rødbrune Pigmentpuncter give hele Hove- 

 dets og Ryggens Overside et mørkt Anstrøg, skjønt Pigmenterin- 

 gen ikke er jevnt udbredt, men mere samlet i smale Striber, 

 der især følge Indtrykkene mellem Muskellagene. 



Mørkest er Grunden langs Dorsalerne; herfra udgaa yderst 

 fine vinkelformige mørke Striber langs hvert Muskellag ned til 

 Sidelinien, hvor de samle sig til et lidt større Punct; nedenfor 

 Sidelinien fortsætte de fleste af Striberne sig i en skråa Linie 

 bagover ned mod Ventrallinien. 



Hovedets Overside er ligeledes stærkt pigmenteret indtil 

 nedenfor Øinene; ligeledes findes en større Samling Pigment- 

 puncter paa Siderne af Bugen indtil henimod Anus. 



Finnerne ere altid hvidlige, selv hos ældre Hanner, skjønt 

 ogsaa her fine Pigmentpuncter ere tilstede. 



Tilholdssted. Denne Art bebor i tætte Skarer Bugter med 

 noget dybere Vand og blød Bund. Her holde de sig stimevis 

 sammen, og tjene som Føde for adskillige andre Fiskearter, især 

 unge Gadider og Flyndrer. Selv fingerlange Unger af Gadus 

 morrhua, G. esmarkii og G. merlangus har jeg seet i Høst- 

 maanederne fuldproppede af dem, ligesom jeg har fundet dem i 

 Ventrikelen hos Amoglossus laterna. 



Henimod Legetiden og om Sommeren vise Stimerne sig 

 paa det grundere Vand, og kunne nu træffes paa ringe Dybde, 

 og hvor Bunden er dækket af Zostera eller Fucus; undertiden 

 have de finmaskede Garn optaget dem i tusindvis over ganske 

 død Bund lige oppe i Vandskorpen. 



De nære sig paa denne Tid af Organismer, der have sit 

 Tilhold i de øvre Vandlag, eller det rene Plancton. 



Vid.-Selsk. Forh. 1902. No. 1. 5 



